4 IVAR ALNÆS. [No. 3. 



ligt udseende, men de øvrige seil opover: mersseil, bramseil, 

 bovenbramseil, har hollandske navne; over disse igjen kommer 

 (undertiden) et seil med et engelsk navn: skyseil (udt. paa en- 

 gelsk). Ordene fok, klyver, mesan er ligeledes indført fra hol- 

 landsk; det sidste er dog oprindelig italiensk. Saaledes er det med 

 de fleste andre ting som hører skibet til : baugspryd, klyverbom, 

 mers (eg. et latinsk ord, indført gjennem holl. eller nord- 

 tysk), saling, vant, bardun, vevling, dolbord, finkenet, tyskendæk, 

 svaber, dveil, kabelgarn o. s. v. Af holl. luiwagen kommer løi- 

 vang, i norsk nu sædvanlig omgjort til løigang. Hollandsk 

 (eller nordtysk; det er ofte vanskeligt at skille mellem dem) er 

 rank, lens, nau, skral (begge om vinden); knobe, seise, peile, 

 purre, fire, længe, naie, kaie, toppe, heise, hale (og hale an, hale 

 dør), duve dreie, gire, stampe, forseile (omtr. = seile), forfalde 

 (komme til et andet sted end tilsigtet), lapsalve (nu sædvanlig 

 omtydet til laksolve; det betyder at tjære riggen). Det nordt. 

 beting (stillads i forenden af skibet, som bærer bratspillet) heder 

 paa norsk beiting; bedding derimod er = stabel (til skibe). 



Ord om nathus, fangline, s kiv gat og andre udtales med 

 enkelt tonelag, et temmelig tydeligt bevis paa deres fremmede 

 oprindelse (i holl. vangelijn, nachthuis, schijfgat). Enstavelses- 

 tonelaget er det aller almindeligste i sammensætninger: raaseil, 

 storsei], mersseil. topseil, bramseil, læseil, stagseil, bomseil; klo- 

 fald, rorpinde, pighage, busgat, hal(e)gat, baadshage, baug- 

 spryd o. s. v. 



De fremmede ord er mere eller mindre tillempede i form. 

 Baugspryd er omdannet fra det holl. boegspriet og henført til 

 ordet baug; men boline (holl. boeglijn), sædvanlig udtalt med 

 tonen paa anden stavelse og altid med o i første, minder ikke 

 ved sin lyd om baug. Stang kaldes den øvre del af en mast; 

 men det stag som støtter den, kaldes med det nordtyske (holl.) 

 navn stengestag (alm, skrevet stængestag); tysk „stenge" og 

 holl. „steng" betyder stang. 



I mange tilfælde er norske og hollandske sjømandsord fuld- 

 stændig parallele; kjølgang (den planke af huden som er nær- 

 mest kjolen) svarer til holl. og t. kielgang, kofod (eller kubein, 



