10 IVAR ALNÆS. [No. 3. 



reis ud! Egentlig skulde det vel hede: Reis ud, kvarter; tyske 

 sjøfolk raaber: Reiss aus, Quartier! — Skal mandskabet spise, 

 „skah°e", heder det: Reis ud at skaffe! 



Er vinden god, ser vi kanske ud paa dagen Færder fyr 

 dukke eller vande, d. v. s. gaa under vand paa grund af af- 

 standen; vi har den i dukkingen eller i vandingen, i dob- 

 bingen. At „dobbe" er at flyde i vandskorpen; en „dobbe" er 

 en flyder paa et garn eller en bakke (line). Det kan ogsaa 

 hede, at man mister fyren, enten fordi den gaar under vand, 

 eller fordi veiret har tåget den (i tykt, disigt veir); vi slåp 

 fyren, vil ogsaa sige, at den våndede. Vi slåp (slepte) betyder 

 ellers: vi gik fra bryggen, lod gaa vore forløininger. „Nu gaar 

 Oxen paa våndet", heder det ved Kristiansandskanten; „Oxen" 

 er det sædvanlige navn for Oxø fyr. 



Landet; ankomsten. 



Vi er paa hjemturen, og vi tror at vi snart skal se land. 

 En tror at se land forud, og melder dette; men det viser sig at 

 det „er bare smørland", d. v. s. taage og disighed, som opløser 

 sig naar vi kommer nærmere. Endelig ser vi nommingen, en 

 nomming (lukket kort o) af land, vi skimter det utydelig i det 

 fjerne. En omme eller omming heder det forresten ogsaa, og 

 dette er vel det oprindelige udtryk; Aasen har ordet oome, røg, 

 solrøg, som formodentlig er det samme; n i „nomming" kan da 

 være overført fra artikelen en, „en omming" er blevet til „e(n) 

 nomming" ; „en nise" er omvendt blevet til „en ise". Nomming 

 er forresten det almindeligste udtryk; vestover heder det ogsaa 

 dning, i samme betydning. — Landet synes i enkelte slags 

 veir høiere end det egentlig er; det bygger, eller bygger hølt; det 

 hjelmer, heder det paa vestlandet. 



Hvis vi er sikre paa hvor vi er, kan vi boere paa, duve 

 paa land, staa til lands; at dure paa bruges ogsaa ofte om 

 at seile mod land. Vi buser til, busker til, lader det buske, 



