1902.] BIDRAG TIL ÉN ORDSAMLING OVER SJØMANDSSPROGET. 15 



agterind heder at lense; i ordboger forklares det gjerne om at 

 seile unda vinden med smaa seil i overhændigt veir, men n u 

 betyder det ikke andet end at seile med vinden ret agterind. At 

 give fuldt, give fuldt seil, vil sige at falde af saa meget at sei- 

 lene fy Ider godt og derfor trækker godt; drivende fuldt, dra- 

 gende fuldt heder det ogsaa. 



Særlig interesse knytter der sig naturligvis til bidevinds- 

 seiladsen, hvor det gjælder at knibe op i vinden saa meget som 

 muligt. At holde fartøiet tæt til vinden heder at knibe, kile 

 op i vinden, kjekke op, egge a op; op i vindeggen, op i vind- 

 øiet vil sige: saa nær vinden som det lader sig gjøre at styre. 

 Naar to skibe seiler sammen, bliver det ofte kapseilads; det kan 

 hænde, at vor modstander ligger nærmere vinden end vort fartøi; 

 han tager os paa loen, som det heder; at han tager os paa 

 farten, vil sige, at han seiler hurtigere end os; det sidste kan 

 ogsaa hede : han egger (paa vestl. ogsaa eger) ind paa os, han 

 haler (ind) paa os. Staar vinden slig, at vi kan gjøre en læn- 

 gere og fordelagtigere baut den ene vei, siger vi, at vi kan 

 strække den; „det var en god stræk", siges om en saadan baut. 

 — Rormanden faar mange formaninger om at styre nær til 

 vinden: Tag det du kan! Ikke giv bort noget (af høiden)! 

 Ikke giv bort et haar! At en seiler vinder godt op mod vinden, 

 heder: han æter sig op (til luvart), biter sig op, gnager sig 

 op. At kjekke er nævnt ovenfor; det betyder, som det engelske 

 check, bland t andet at fire et ganske kort stykke, en tomme eller 

 saa, og saa holde igjen, f. eks. paa en bras eller en anden ende 

 som er stivhalet. At „kjekke op i vinden" maa vel hænge sam- 

 men med det keika, kjeka, kika, som tindes hos Aasen og Ross; 

 at kjekke op forbi en odde vil sige: under krydsing at rende 

 baaden op nærmere vinden end det gaar an at seile med fulde 

 seil, og paa den maade benytte baadens fart for at „ligge op" 

 en pynt som man ellers ikke havde klaret. At gjøre en kjek 

 heder dette; en koljerkjek kaldes det undertiden ogsaa efter de 

 engelske „koljere u (colliers, kulskuder), som ofte gjorde denslags 

 manøvrer for at slippe at falde af for et mødende fartoi. 



