I VAK ALNÆS. [No. 3. 



mandens fantasi. Floshatten er et af disse. En floshatskipper 

 er et gammelt velkjendt udtryk; en saadan skipper gjør mest 

 af sig, naar han gaar iland med floshat; før var floshatten meget 

 almindelig brugt af skipperen iland. Et silkemers er et kjæle- 

 navn for floshatten; ligesaa: pøs, det almindelige skibsord for 

 hvad vi tillands kalder en bøtte ; kastepøs bruges ogsaa i samme 

 betydning, ligesaa toppet (toppa) pøs. Toppede seil (toppa seil) 

 vil sige: fulde seil, seil i top; overført bruges det om stads- 

 klæder, galladragt: „han førte toppa seil". „Toppa pøs" vil altsaa 

 sige høi hat. — Omvendt kan undertiden floshatten bruges om 

 de øverste seil; „han havde flossane paa", vil sige: han førte 

 sine bovenbramseil (røilene). — Ved Kristiansand bruges gaf- 

 topseil om bonjour med skjøder, en dragt som ikke ansees for 

 passende for en sjømand; gaftopseil er et topseil over et gaffel- 

 seil, især over mesanen. 



Løst skjortebryst har heller ikke været anseet for værdigt 

 en sjømand ; det kaldes lusebedækker, skomagerbevis, skomager- 

 skjorte, skomagerlinned. Skomageren er i det hele ikke anseet, 

 ser det ud til; skomagerlaks bruges, ogsaa tillands, som et 

 slang-ord for spegesild eller for makrel. Skrædderen maa ogsaa 

 holde for. Naar man ikke kan faa halet mere af en ende, fordi 

 den er gaaet uklar og har sat sig fast i blokken, heder 

 det, at der „er kommet en skrædder i hølet". Sjømænd ligger 

 omtrent uden undtagelse med underbukser om natten; at ligge uden 

 kaldes enkelte steder for at ligge skrædder. — For at komme 

 tilbage til de løse skjortebryst: blandt orlogsgaster kaldtes de i 

 sin tid for klipfisk, muligvis paa grund af sin hvide farve. 

 Med kælka brøst og pappir om halsen, vil sige: med hvidt 

 skjortebryst og (papir)snip. 



De tykke islandske uldtrøier har ogsaa en del kjælenavne, 

 tillands og tilvands; vestover kaldes de lusematter, her øst 

 lusevad. 



