1902-] BIDRAG TIL EN ORDSAMLING OVER SJØMANDSSPROGET. 27 



menligninger, som det afsondrede liv ombord mellem folk af 

 samme næringsvei gjør det saa naturligt at bruge. Og i kyst- 

 distrikterne udgjør sjømændene en stor og væsentlig del af be- 

 folkningen, saa det er ganske naturligt at en flerhed af sjø- 

 mandssprogets ord og vendinger gaar over i det almindelige 

 fællessprog. — Standsfølelsen og standssproget har ikke saa god 

 jordbund nu som i ældre tider. Det farverige sprog, som før i 

 særlig grad fulgte med den sjøfarende stand, er bleget temmelig 

 sterkt; de yngre sogner nu mere end tidligere til det fælles 

 sprogsamfund. En del (om end en mindre del) af det som an- 

 føres nedenfor, bruges ikke almindelig nu, om det end forstaaes 

 af alle. Thi de billeder og sammenligninger som hentes fra 

 sjølivet, er altid levende og friske ; i modsætning til de tusinder 

 af metaforer i det almindelige rigssprog, som er skrumpet ind 

 til staaende talemaader, og hvor den oprindelige sammenhæng 

 for længe siden er glemt. 



Sammenligningen mellem mennesker og skibe ligger saa 

 nær, et fartøi bliver jo til en vis grad som et levende væsen, 

 som kræver stel og tilsyn, og som til gjengjæld hjælper en i 

 mangen en tørn; mange af denslags billeder (skrog, agterspeil 

 o. s. v.) er ogsaa indlemmet i det almengyldige landssprog. 

 Pen gallionsfigur vil sige: pent ansigt; pen reisning er: pen 

 figur; rig er paa samme maade ensbetydende med klæder. En 

 fuldrigger (stort skib med rær paa alle tre master) bruges ofte 

 om en statelig kvinde; en kof (det bekjendte hollandske skib 

 med de runde former) er et mindre smigrende navn for en svær 

 matrone. — At rigge og takle er selvfølgelig at kl æde; man rigger 

 sig til med landgangsklæder, naar man skal i land om aftenen. 

 Et fartøi rigger godt f. eks. med bovenbramseil, d. v. s. riggen 

 og det hele tager sig godt ud; overført heder det, at en mand 

 ^rigger godt u med skjærmlue, med floshat o. s. v. 



'Tampen af en ende' er hvad vi tillands kalder enden af et 

 taug; deraf: tampen (enden) paa en historie. Ende er forresten 

 det gamle velkjendte sjømandsord for en fortælling eller en 

 skrøne; at 'spinde en ende' vil sige at lave eller fortælle en 

 historie. Det engelske 'to spin a yarn' er et rigtigere billede; 



