1902.] DET ATHENIENSISKE DEMOKRATI. II 



philologiske verden — stiller altsaa den constitutionelle udvikling 

 i Athen ganske paa hovedet, idet den forvexler ende med be- 

 gyndelse. Men herved lagdes en fuldstændig haabløshed over 

 den hele græske historie. At ræsonnere var til ingen nytte. 

 Det var ikke blot ikke opportunt. Det var kjættersk. Det 

 eneste, der var at gjøre, var at tåge fornuften fangen, og vente 

 til bedre tider. 



Endelig ere da disse komne. Kritikløsheden og lettroen- 

 heden har ogsaa i disse sagers behandling fundet sin grændse. 

 At den saakaldte Athenaion politeia i væsentlige punkter af 

 Athens forfatning har tåget feil, indrømmes nu villig t. ex. af 

 Busolt. Den opfatning, som den gjør gjældende bl. a. af Drako 

 erkjendes nu for en fabel, og dette punkt er et hovedpunkt. 

 Hvad tillid kan man saa have til det øvrige? Her, om nogen- 

 steds gjælder det: Falsus in uno, falsus in omnibus. Jeg har 

 saaledes faaet fuldstændig ret i min dom om dette verk, som 

 jeg offentliggjorde strax det var fundet og publiceret, nemlig at 

 det var ubrugbart — i det hele og store — som kilde til Athens 

 forfatningshistorie, og uværdig den store forfatter, med hvis navn 

 man har smykket det. Det er sandet ogsaa her, at vildfarelsen 

 blomstrer kun til en tid. Den sunde sands vil altid — før eller 

 senere — hævde sin ret. 



Dette, som her er sagt, er at betragte som indledning. Og 

 om denne for enkelte kan synes at være noget lang, saa er at 

 merke, at den er indledning ikke blot for min behandling af tredie 

 deel af Busolts verk, men ogsaa for 2den og Iste deel som jeg 

 senere vil anmelde. Anden del omhandler Athens tidligere 

 historie indtil Perserkrigene, første deel Grækenlands tidligere 

 historie — dets forhistorie — i det hele. Hvorfor jeg har valgt 

 at gaa denne vei og læse „historien bagover"? Herom kan jeg 

 kun sige at det er gjort med forsæt, men det kan ikke her for- 

 klares. Maaske tiltrænger det heller ikke forklaring. 



