12 P. 0. schjott. [No. 4. 



IV. 



Jeg vil da nu i tilslutning til — eller rettere maaske i mod- 

 sætning til — Busolts fremstilling søge at skizzere den politiske 

 udvikling i Athen i den første halvdeel af de 50 aar som hengik 

 imellem Perserkrigene og den anden Peloponeserkrig (den saa- 

 kaldte Pentekontaeti) o: aarene 480— 450 f. Chr. Naar jeg, idet 

 jeg gjør dette, tror at kunne ikke blot bringe frem noget nyt, 

 men ogsaa stille det fra før af kjendte i ny belysning, saa er 

 det væsentlig fordi vi her hos os i vor politiske udvikling, i det 

 sidste snes aar eller mere, har gjennemlevet et afsnit af demo- 

 kratisk udvikling, der i hovedpunkterne er analog med den 

 udvikling, som Athen i disse skjæbnesvangre aar gjennem- 

 løb, eller rettere, som det da bragte til afslutning. Og det er 

 denne omstændighed der sætter os her i Norge istand til at 

 forståa denne udvikling bedre, end de gjør, hvor denne be- 

 tingelse ikke er forhaanden. Og jeg vil forudskikke en bemærk- 

 ning, der maaske vil forekomme philologiske fagmænd paa- 

 faldende: Ogsaa naar vi se hen til vore kilder til denne tids 

 historie, lader det sig gjøre at opfatte det væsentlige af den 

 politiske proces som Athen da gjennemløb, og at bestemme 

 chronologien for de vigtigste punkters vedkommende. Vore 

 kilder ere faa, det er vist nok, og de flyde sparsomt, men de 

 har, ialfald de vigtigste af dem, den uvurderlige fordeel at være 

 samtidige: De gir os ikke blot kjendsgjerninger, men samtidens 

 opfatning af dem — folkets stemning. — Det er disse kilder, 

 korte, men præcise og i historisk værd uskatterlige, der fordi de 

 forekomme hos ikkehistorikere, og leilighedsvis, ei ere blevne 

 paaagtede af de lærde historikere — ei heller af Busolt. De 

 stille os tidens politiske bevægelse i et nyt og klart lys. 



Vor hovedkilde med hensyn til den hele periode er historie- 

 skriveren Thucydid, en forfatter, som bekjendt af allerførste 

 rang, men endnu ei tilstrækkelig ud nyttet. Hvad der har 

 fordunklet de lærdes opfatning er nemlig det, at han — og- 

 saa i sproglig henseende og ikke blot med hensyn til indholdet 

 — ei er saa ganske let at forståa. Hans bog er kort, hans stil 



