1902.] DET ATHENIENSISKE DEMOKRATI. 13 



concis, hans fremstilling sterkt concentreret. Det tog ham hen- 

 ved firti aar — og det som han selv siger, hans bedste aar, 

 at skrive den. Det var et livsarbeide for ham at skrive den. 

 Det er et livsarbeide ogsaa for os at forståa den. 



Jeg har nævnt to betingelser for at kunne løse den opgave 

 som her foreligger. Der er ogsaa en tredie. Vi maa nemlig 

 ikke glemme at det er tilfælde m. h. t. Athens historie i dette 

 tidsrum, som overalt ellers, at de samtidige forfattere lade enkelte 

 punkter træde frem i skarp belysning, ganske som begivenheder 

 fra vor egen tid, men at de lade andre sider, og det ofte netop 

 de for os vigtigste, ligge i skyggen. Det samme se vi ogsaa i 

 Rom m. h. t. denne stats politiske institutioner — i hvilke 

 netop af den grund saa meget er os dunkelt. 



At saa er, er ogsaa ganske naturligt. Forfatterne skildre 

 nemlig ikke, hvad de og alle andre veed, og som man hver dag 

 har for sine øine. Det forudsættes som bekjendt, og vi maa 

 finde dette ud indirekte, ved tilbageslutning fra det som berettes. 

 Men hertil kræves kjendskab til den historiske udviklings gene- 

 relle love, og dette kjendskab vindes selvfølgelig ikke selv ved 

 den flittigste granskning af alle philologiske detaljer. Forskerens 

 opgave er at fremdrage og sigte stoffet enkeltvis. Historikerens 

 at lade tidens bevægelse fremstaa gjenfødt til nyt og aktuelt liv. 

 Hertil kræves synthese, eller evne til historisk reproduktion. 

 Uden denne evne bliver kritiken negativ, og fører i regelen fra 

 og ikke til maalet. 



Udgangspunktet for den politiske udvikling i Athen i den 

 periode som jeg har nævnt, er at søge i Clisthenes' reform, og 

 for denne igjen i Solons forfatning. Og med hensyn til disse to 

 maa jeg her indskrænke mig til at sige, at hvis vi vil forståa 

 dem, maa v: tænke os den franske revolution fordelt over 

 hundrede aar, og iverksat uden vold. Ligesom Frankrige efter 

 revolutionen viste stor expansiv kraft, saaledes ogsaa Athen. 

 Men for denne stats vedkommende maa merkes, at reformerne 

 skede paa fredelig vei, og at samtlige folkets kræfter, baade de 

 økonomiske, og hvad der ikke veier mindre, de moralske, vare i 

 behold. Der iandtes et i forhold til folkets størrelse, vældigt 



