18 P. O. SCH.IOTT. [No. 4. 



VI. 



Efter slaget ved Eurymedon aar 468 f. Chr. havde det athe- 

 niske forbund naaet sin største udstrækning, og med de vundne 

 resultater slog Athenerne sig foreløbig tilro. De befæstede sin 

 inagt ad de linier, som for dem vare de vigtigste, nemlig, som 

 ovenfor paavist, den nordlige del af Ægæerhavet henimod Dar- 

 danellerne, med de vigtigste strategiske og commercielle knude- 

 punkter — bugten ved Saloniki og Strymonflodens munding — 

 der før som nu beherske forbindelsen imellem Balkanhalvøens 

 indre og havet. Og, eiendommeligt nok, spillede i Athens fri- 

 hedstid egnene omkring Strymonflodens munding, muligens paa 

 grund af deres rigdom paa metaller, især guid, den vigtigste 

 rolle. Men her stødte de sammen med indbyggerne af øen 

 Thasos, og disses opstand aar 465 f. Chr. var en følge heraf. 

 Paa hvis side skylden var, kan vi nu ikke afgjøre. Og nu melde 

 begivenhederne paa Pelopones sig, og de øve et mægtigt tilbage- 

 slag paa de indre atheniske forhold. 



I Athen havde den demokratiske bevægelse ligesiden aar 

 480, det aar da slaget ved Salamis blev vundet, været sterk — 

 søvæsen og demokrati gaa gjerne sammen — og dens fart til- 

 tog med aarene, efterhvert som søherredømmet befestedes. Themi- 

 stokles, statens ledende mand ved aar 480 — en statsmand lige- 

 saa dygtig og energisk, som fri for unødige skrupler, naar det 

 gjaldt magten, med andre ord: en demagogisk anlagt personlig- 

 hed, søgte at benytte denne bevægelse, men var fortidlig ude, 

 og blev styrtet (c. aar 470 f. Chr.). Enkelthederne kjende vi 

 ikke. Plato siger at han kastedes' af hesten, fordi han manglede 

 erfaring. Ikke fuldt 10 aar efter gjenoptoges hans planer af 

 andre folkeledere med held. 



I Sparta udbrød ved denne tid— aar 465 f. Chr. — samtidig 

 med et voldsomt jordskjælv, blandt den undertvungne og mis- 

 handlede jorddyrkende befolkning, Heloterne, en farlig opstand, 

 der rystede staten i dens grundvold, og Athenerne sendte Sparta 

 i dets nød hjælpetropper efter raad af Kimon, en høit anseet og 

 mægtig personlighed, der stod i spidsen for det conservative, 



