20 P. 0. SCHJØTT. [No. 4. 



Senatet hos de gamle kan .sammenlignes med et første- 

 kammer i vore dage, en sammenligning, der dog, som rimeligt 

 er, ikke altfor meget maa urgeres. I al fald: Hvad vi forståa 

 ved regjering, det øvedes af senat og archonter — i Rom, con- 

 suler, — i forening. Kontrollen med og valg af begge disse 

 myndigheder laa i folkeforsamlingens haand. 



Nu er det en gammel regel, at den politiske magt har en 

 tendens til at gaa over fra den kontrollerede instans til den 

 konlrollerende, især under nye, ikke fæstnede forhold. Der skal, 

 en vis, man kunde sige, baade individuel og kollektiv karakter- 

 styrke hos den styrende klasse til for at afvende denne sagernes 

 gang, der, hvor den indtræder, altid vil føles som en politisk 

 kalamitet. Men denne karakterstyrke havde de høiere klasser i 

 Athen — thi af dem rekruteredes baade senatet (a: raadet paa 

 Areopagos) og archonterne — , som helhed betragtet, aldrig været 

 i besiddelse af, og de vare det heller ikke da. 



Den demokratiske bølge i Athen havde som ovenfor bemær- 

 ket, i længere tid været i sterkt stigende, og demokratiets ledere 

 saa i det „høie" raad paa Areopagos, med rette eller urette, en 

 hindring, om ikke netop for staten saa dog for sig, og under 

 det overvældende indtryk af den fra Spartas side Athen tilføiede 

 fornærmelse feiedes det bort, thi paa den maade troede man, og 

 ikke uden grund, bedst at kunne ramme det aristokratiske parti, 

 hvis organ det var. 



VII. 



Altsaa: Senatet i Athen, raadet paa Areopagos, blev af- 

 skaffet, og derved blev tillige regjeringens nominelle, og tildels 

 reelle udøver, archontembedet, kongedømmets arvetager, afsat 

 fra sin stilling som statsmagt, og nedsat til at være repræsen- 

 tant for de „officielle ubetydeligheder", og derved „ regjeringen" 

 som statsmagt afskaffet. 



I den almindelige fremstilling af denne sag — ogsaa hos 

 Busolt — er den uforstaaelig ; ved den her givne fremstilling, 

 og kun ved den træder den frem i historiens lys, Og det er jo 



