1904.] DRYAS OCTOPETALA, L. OG SALIX RETICULATA, L. 



gang for mig omtrent som et klassisk „eureka". Det var 

 Dryas odopetala, der nu var fremfundet under ganske særegne 

 forhold, tilhørende det adskillende lag mellem to i floristisk hen- 

 seende vidt skilte tufzoner. Efter hint mindeværdige udraab 

 fortsattes endnu detailundersøgelsen i flere dage, saa jeg vistnok 

 uden overdrivelse tør sige, at kalktuffen ved Leine er den bedst 

 undersøgte af samtlige skandinaviske. Selv de mindste enkelt- 

 heder blev nøiagtig undersøgt, paa stedet drøftet og resultatet i 

 knap og bestemt form tilgodegjort for den senere beskrivelse. 

 Sammen med Dryas odopetala forekom her ogsaa Salix 

 reticulata; men disse to arktiske karakterformer fandtes ikke 

 her i en afsætning fra den arktiske periode, men i en afsætning 

 af langt yngre oprindelse, tilhørende den boreale periode. 



Foruden i Kalktuffen ved Leine er Dryas odopetala som 

 fossil i vort land kun i et enkelt blad paavist af Gunnar 

 Andersson i et stykke ler, sammen med Alnus og Ulmus, som 

 Hamberg 1893 havde medbragt fra skredet i Værdalen, altsaa 

 ogsaa paa dette sted i en afsætning af forholdsvis ny oprin- 

 delse. Salix reticulata er derimod som fossil i vort land endnu 

 ikke med sikkerhed paavist undtagen i den ovenfor omtalte 

 kalktuf. 



Da jeg sommeren 1901 var beskjæftiget med undersøgelsen 

 af de glaciale og marine afleiringer i omegnen af Foldsjøen, ca. 

 10 km. s. f. Hommelvik jernbanestation, lykkedes det mig her 

 ved min bestemmelse af den marine grænse omkring Folla at 

 fremfinde rester af den tilsvarende molluskfauna, dels i form af 

 skalbrudstykker og dels i form af aftryk, paa flere steder, til- 

 dels ganske nær op til grænsen. 



Redegjørelsen for de faunistiske forhold vil ske ved en 

 anden anledning. Her skal jeg kun henlede opmærksomheden 

 paa, at jeg i nærheden af Sandsætervolden sammen med aftryk 

 af molluskskaller og balaner ogsaa fandt aftryk af blade af 

 Dryas odopetala og Salix reticulata. Det er mig en for- 

 nøielse her at tilføie, at min ven, konservator Ove Dahl har 

 bekræftet rigtigheden af disse to plantebestemmelser. 



