1904.] FATTIGV.S STILLING TIL SINDSSYGEPLEIEN (1537 — 1851). 3 



biskopdømme, gjorde staten sig til kirkens herre og overtog som 

 saadan varetagelsen af de kirkelige interesser. I og med denne 

 forandring gled forvaltningen af kirkegodset fra de katholske 

 biskopper over til statens kirkelige embedsmænd, og med det 

 øvrige kirkegods fulgte selvfølgelig ogsaa hospitalerne. 



Reformatorerne gav menighederne en langt fastere organisa- 

 tion og større indflydelse, end de i den katholske tid havde havt, 

 og idet de samtidig erkjendte kirkens forpligtelse til at under- 

 støtte de trængende fattige og syge, overdrog de menighederne 

 forvaltningen af kirkegodset og dermed ogsaa fattig- og sygefor- 

 sørgelsen. En af reformatorernes hovedopgaver under arbeidet med 

 organisationen af de nye menigheder blev derfor at ordne disses 

 økonomiske forhold paa en saadan maade, at der til enhver tid 

 havdes til raadighed de fornødne midler til fattig- og sygepleien. 



Kirken og staten optraadte imidlertid ikke længer som ad- 

 skilte, af hinanden uafhængige institutioner, men tvertimod som 

 tvende med hinanden nøie forbundne virksomhedsomraader, der 

 begge havde en fælles øverste chef i kongen, et forhold, der 

 selvfølgelig maatte faa en gjennemgribende indflydelse paa den 

 nye ordning. 



I den katholske tid havde vistnok hverken de verdslige 

 myndigheder eller byborgere og bønder ganske savnet indflydelse 

 paa den kirkelige administration og økonomi; men denne ind- 

 flydelse blev ved reformationen i høi grad styrket, navnlig der- 

 ved at byraadet i kjøbstæderne og menigheds-almuen paa landet 

 fik ret til at kalde prester 1 . 



Ved Christian ILTs kirkeordinants af 1539, der ogsaa indtil 

 videre fik retskraft i de norske byer, indførtes en menigheds- 

 forvaltning af kirkegodset 2 . 



Angaaende fattigpleien bestemtes, at alle til den henlagte 

 legatmidler, bøder, gaver og almisse skulde samles i „de fattiges 

 kiste". Denne indtægt og formue („de fattiges gods") skulde 

 forvaltes af diakoner, som beskikkedes af øvrigheden, og som 



1 Se Aschehoug ovencit. Side 87. 



2 Se Dr. Absalon Taranger: „Bergens kommunes forhold til St. Jor- 

 gens hospital". 



