1904.] FATTIGV.S STILLING TIL SINDSSYGEPLEIEN (1537 — 1851). 25 



plads, intet andet middel end baand og lænker og andre lig- 

 nende mekaniske redskaber, der visselig ogsaa -- idetmindste 

 eiter vor tids maalestok — blev anvendte paa en meget haard- 

 hændt maade. 



Paa den anden side opnaaede ikke ganske faa sinds- 

 syge en særlig gunstig stilling, idet de ikke blev anseede 

 som syge eller lidende, men tvertimod som af Gud særlig be- 

 naadede, hellige mennesker. Disse syge beholdt ikke alene sin 

 fulde personlige frihed, men blev profeter, der samlede om sig 

 skarer af troende tilhængere, som altid var rede til et hvilket- 

 somhelst offer for sin mester og hans ideer. 



I den senere Middelalder og langt ned i den nyere tid blev 

 et betydeligt antal sindssyge dræbte. Den udstrakte brug af 

 dødsstraf, navnlig hexebrænding, rammede talrige sindssyge; thi 

 for det første beskyttede utilregneligheden — ialfald langt ned i 

 tiden — kun de galne, ikke de øvrige sindssyge, og for det 

 andet kunde den de galne tilkommende utilregnelighed selvfølge- 

 lig alene redde dem, naar deres tilstand blev erkjendt, hvilket 

 naturligvis hyppig ikke blev tilfælde. 



Det maa vistnok indrømmes, at denne brug af dødsstraffen, 

 navnlig hexebrændingen, bundede i en forfærdelig vildfarelse og 

 voldte usigelig lidelse og dyb demoralisation, ligesom det ogsaa 

 maa medgives, at de lange indespærringer af virkelige eller for- 

 mentlige forbrydere var inhumane, tildels endog oprørende for 

 nutidsmenneskers følelse. Men det maa paa den anden side 

 heller ikke glemmes, at denne barbariske straffemaade har gjort 

 menneskeheden en stor tjeneste, idet den var vel skikket til at 

 modarbeide den psykiske degeneration og derved at hemme baade 

 sindssygdommenes og kriminalitetens vext; særlig har den hindret 

 opkomsten af et af vor tids største sociale onder — forbryder- 

 familjen. 



Spørgsmaalet om galenskabens aarsag blev drøftet allerede 

 i Oldtiden. Den ældste opfatning antager, at galenskaben (mania) 

 skyldes sjælebytning. Man troede, at sjælen midlertidig kunde 



