30 PAUL WINGE. [No. '2. 



nen) paalægge stiftets hovedhospital at modtage samt bevogte 

 og forpleie den syge i et for dette øiemed indrettet værelse. De 

 hermed forbundne udgifter skal betales af hospitalet, der ikke 

 har krav paa godtgjørelse, uanseet hvor i stiftet patienten er 

 hjemmehørende. 



Jeg antager, at det har været reskripternes forudsætning, at 

 ogsaa bemidlede sindssyge efter paalæg af stiftsdirektionen skulde 

 kunne optages i hospitalerne, naar det legitime tutel ikke ansaaes 

 tilstrækkelig betryggende, mod at de betalte kurpenge efter over- 

 enskomst mellem tutor og hospitalet 1 . 



Forpligtelsen og formentlig ogsaa adgangen til at optage 

 sindssyge er begrænset til det an tal, som passende kan forpleies 

 i et eller to værelser ; og dette antal har neppe nogensteds over- 

 skredet nogle ganske faa. Det maa ansees givet, at reskrip- 

 terne gjælder begge kjøn, men der savnes specielle regler for 

 fordelingen af disse; rimeligvis har det været overladt ved- 

 kommende hospitalsdirektion i denne henseende at ordne sig, 

 som man fandt tjenligst, og der har ikke været noget forbud 

 mod at forpleie personer af forskjelligt kjøn i samme værelse. 



Reskripterne bruger udtrykket n i det ringeste ved alle 

 Hoved-Hospitaler i Stiftet". Grunden til, at der tales om „Hoved- 

 Hospitalerne", skjønt der kun fandtes et saadant i hvert stift, 

 er formentlig kun en uopmærksomhed, foranlediget derved, at 

 dette afsnit er en ordlydende gjengivelse af den tilsvarende be- 

 stemmelse i det danske reskript af 29. Juli 1709. Sammenholdes 

 udtrykket „i det ringeste" (der forøviigt ogsaa benyttes i det 

 danske reskript), med ordren om, at Berthe Jonsdatter skulde 

 indsættes enten i „Christianiæ Hospital" eller i „et af Fattig- 

 husene", tør meningen utvilsomt antages at være den at aabne 

 adgang til at paalægge foruden hovedhospitalerne ogsaa andre 

 hospitaler og fattighuse den heromhandlede forpligtelse. Den 

 begrebsmæssige distinktion mellem hospital og fattighus var, 

 som ovenfor omtalt, ikke klar; og reskripterne blev ogsaa gjort 



1 Sammenholdes reskripterne af 25. Januar 1776, 24. Febr. 1786, 31. Dec. 

 1790 og 11. Januar 1793, viser det sig efter min opfatning klart, at saa 

 maa have været meningen. 



