42 PAUL WINGE. [No. 2. 



Saasnart reformen var gjennemført, burde reskripterne ai' 

 14. Juli 1736 ophæves og de existerende dolhuse nedlægges med 

 undtagelse af Oslo hospitals, Kristiansands fattigvæsens samt 

 det nye dolhus, som Bergens sygehus dengang var ifærd med 

 at bygge, hvilke burde overtages af Immanuelstiftelser og saa- 

 ledes kun benyttes som pleieanstalter for uhelbredelige sinds- 

 syge. 



Kommissionens indstilling udtaler intet bestemt om, hvorvidt 

 der burde være adgang til at oprette private sindssygeanstalter, 

 men hele fremstillingen -synes bestemt at tyde paa, at man har 

 ment, at alene stiftelser burde tillades at eie sindssygeanslalter, 

 og at følgelig ingen privatmand kunde oprette en saadan uden 

 ved at grundlægge en stiftelse. 



Angaaende stiftelsernes bestyrelse bemærker kommissionen, 

 at over enhver af disse bør „et af sagkyndige Personer bestaa- 

 ende Samfund føre det øverste Tilsyn" 1 ; men noget nærmere 

 om dette „samfunds" sammensætning er ikke anført. Desuden 

 skulde der i stiftelsen bo en inspektør, en læge, en geistlig, en 

 oldfrue, en økonom og det nødvendige antal mandlige og kvin- 

 delige sygeoppassere. 



Ingen af stiftelserne maatte optage nogen patient 

 uden efter rekvisition fra øvrigheden 2 . 



Desuden opstilledes ogsaa en række andre garantier for ind- 

 læggelsen. 



dor, paa hvis ene side der var vinduer ud imod tomten, og paa hvis 

 anden der var anordnet en række celler. Centralanlægget var adinini- 

 strationsbygning m. m. De øvrige anstalter skulde ikke bygges efter 

 straaleform. 



1 Som milde stiftelser vilde de selvfølgelig komme til at staa under stifts- 

 direktionens overbestyrelse. 



2 Den tutor, der ønskede en sindssyg optagen i stiftelsens anstalt, maatte 

 altsaa først henvende sig til øvrigheden for at erholde rekvisition; og 

 det synes at have været meningen, at ogsaa en ikke tutelberettiget 

 skulde have adgang til at fremkomme med saadan henvendelse. Selv- 

 følgelig havde ogsaa øvrigheden i henhold til N. L. 1 — 17 — 7 ret til, 

 uden nogen henvendelse, at indlægge den sindssyge, naar ingen tutel- 

 forpligtet slægtning kunde skaffe ham passende forpleining. — Kom- 

 missionen behandlede ikke spørgsmaalet om, hvilken øvrighed burde 

 have den heromhandlede myndighed. 



