54 PAUL WINGE. [No. 2. 



henhold til autoritativt tutel 1 . Major fandt vistnok en ny lov 

 paakrævet; men han vilde i denne angaaende tutelet kun optage 

 en bestemmelse, der til en vis grad begrænsede tutors magt 

 overfor de i sindssygeanstalterne optagne patienter (Sindssyge- 

 Iovens § 13), og forøvrigt stille anstalternes pladse til raadighed 

 for hvilkensomhelst tutelberettiget person eller autoritet, og hertil 

 var i ethvert fald en forandring af N. L. 1 — 17 — 7 overflødig. 



Forøvrigt mente ogsaa Major, at det var nødvendigt at ud- 

 fylde loven med bestemmelser givne i autoriserede regulativer; 

 og i dette punkt er derfor forskjellen mellem de to standpunkter 

 ikke betydelig, naar der kun tåges hensyn til anstaltsforplei- 

 ningen. 



Holst vilde paalægge amterne at tilveiebringe midler til ind- 

 rettelse af sindssygeanstalter. Major vilde intet saadant paa- 

 læg give. 



Holst forlangte, som ovenfor anført, for 1909 sindssyge 416 

 anstaltpladse. Major fordrede derimod for 4290 sindssyge kun 

 300—350 anstaltpladse (hvoraf 150—200 i det nye statsasyl) \ 



Endelig lod Holst ligge hele spørgsmaalet om forpleiningen 

 af sindssyge udenfor anstalterne. Major optog ogsaa dette 

 spørgsmaal til løsning; og det var først og fremst af hensyn 

 hertil, at han fandt en ny sindssygelov aldeles nødvendig. 



Det er indlysende, at denne meningsforskjel maatte faa ind- 

 flydelse paa afgjørelsen af spørgsmaalet om, hvorledes staten 

 skulde stille sig til de existerende dolhuse. 



Ud ifra Holsfs standpunkt var han fuldkommen konsekvent, 

 idet han forlangte reskripterne af 14. Juli 1736 ophævede, de 

 daarligste af de gamle dolhuse nedlagte og de bedste overdragne 

 til nye stiftelser. 



Major fandt det ikke formaalstjenligt paa det daværende 

 udviklingstrin at forlange dolhusene helt løste fra deres afhæn- 



1 Der vilde neppe fra N. L. 1 — 17—7 kunne hentes nogen indvending 

 imod en saadan ordning, idet man kunde hævde, at det ved selve ind- 

 læggelsens nødvendighed var tilstrækkelig godtgjort, at den legitime 

 tutor savnede middel til forsvarlig forvaring. 



2 Dette antal blev ved Gaustad asyls aabning i 1855 bragt op til om- 

 trent 500 (hvoraf 300 i Gaustad asyl). 



