1904.] HØIERE EPIFYTISK PLANTELIV I NORGE. 25 



planternes spredning ved vind, vand og dyr. Som et hoved- 

 resultat af disse undersøgelser, der endnu udgjør et frugtbart 

 arbeidsfelt, maa fremhæves, at naturen byder paa langt flere 

 spredningsmuligheder, end man efter en blot morfologisk under- 

 søgelse skulde formode. 



Et exempel vil bedst klargjøre dette. Det er vel kjendt, at 

 rognens saftfulde bær spises af talløse fugle og spredes endozoisk 

 med disses exkrementer. Imidlertid sker spredningen af de 

 nævnte bær tillige i stor udstrækning paa anden vis. Ved hjælp 

 af frugtkjødet kan de, navnlig naar dette begynder at gaa i for- 

 raadnelse, længe holde sig flydende i vand og spredes derfor 

 vidt omkring med hav- og elvestrømmene. Desuden triller vinden 

 med lethed de kuglerunde, frosne rognebær langt afsted henover 

 isflader og jevn skaresne. 



Paa lignende vis forholder det sig med talrige andre arter. 

 Det er derfor ofte uvist, om epifyternes transport op i trærne 

 netop har foregaaet paa den maade, som bygningen af deres 

 spredningsorganer nærmest synes at antyde. 



Med dette forbehold skal dernæst givss en oversigt over de 

 spredningsmaader, som maa antages at have været virksomme 

 ved vore epifyters transport op til deres eiendommelige vokse- 

 pladse. 



A. Aktiv spredning. Her opføres de tilfælde, hvor planten 

 selv paa en eller anden vis besørger flytningen af sine spred- 

 ningsorganer. Sjelden flyttes hver generation derved længere 

 end nogle faa meter; enkelte trær, f. eks. balsampoppel, kan dog 

 frembringe rodskud indtil 134 m. fra moderstammen (G. v. 

 Paykull). 



1. Flere arter med udløbere eller underjordiske vandre- 

 skud er fundne som epifyter paa den laveste del af træstammer, 

 i intet tilfælde høiere end 1 m. over marken. Saadanne arter 

 er: Aegopoclium Podagraria, Anemone nemor osa, Campamila 

 rapunculoides, Mercurialis perennis, Rubus arcticus, Trien- 

 talis europaea, Vaccinium Myrtillus, o. fl. Næsten altid tinder 

 man disse tillige nede paa marken under trærne, og ofte lader 



