1904.1 



HØIERE EPIFYTISK PLANTELIV I NORGE. 



31 



Fremdeles viser tabellen — og 

 endnu bedre den vedføiede grafiske 

 figur (Fig. 1) — en meget tydelig 

 forskjel mellem et par af de vigtigste 

 spredningsmidlers effektivitet. De arter, 

 hvis spredning især sker ved vandre- 

 skud og explosive frugter, er blot 

 fundne ganske lavt nede. Først i den 

 høide, hvor disse helt forsvinder, op- 

 træder de epifyter i størst mængde, 

 som har saftfulde dele; det er ogsaa 

 dem, som stiger høiest tilveirs af alle. 

 Noget lavere end disse sidste træffer 

 man størsteparten af de med „flyve- 

 redskaber" udstyrede epifyter. 



Imidlertid giver tabellens tal utvivl- 

 somt ikke direkte noget billede af det 

 mængdeforhold, hvori udviklingsdyg- 

 tige plantefrø løftes op til de ulige 

 høider over jordoverfladen. Omend 

 en meget stor del af den frøtransport, 

 som sker ved vindens hjælp, foregaar 

 langs med marken (S er n an- 

 dels „marklopare"), hæves 

 dog tillige sikkert nok a 



15.1-16 m. 



I 



14.1-15 ^ 



13.1-14 



12.i 



-13 2. 



f 



11.1-12 



10.1-11 



9.1-10 



8.1-9 



D 



160 150 140 130 120 110 100 90 80 70 60 50 40 30 20 10 10 20 30 40 50 60 



Fig. 1. Grafisk fremstilling af epifyternes hyppighed i forskjellig høide over marken. 



(Cfr. tabellen pag. 30). 

 A. Samtlige epifyter. B. Arter med aktiv spredning. C. Arter med vinger, 

 fnok, o. 1. D. Arter med saftfulde frugter. 



