1904.] HØIERE EPIFYTISK PLANTELIV I NORGE. 35 



vil man finde fremtrædende lighedspunkter. Er der end paa 

 slige steder ofte lidt mere muld end i trækronerne, vil faren for 

 udtørring i regelen til gjengjæld være mindst lige stor som der. 

 Lysforholdene veksler vistnok adskillig i de enkelte tilfælde, 

 men sædvanlig mangler dog den stærke skygge, som gjør det 

 umuligt for de fleste udprægede xerophyter at holde ud oppe i 

 trækronerne. Ruinvegetationen faar derved almindelig større 

 lighed med den plantevækst, som udmærker tørre bakker og 

 berg. Ogsaa paa mure og ruiner vokser der mange arter med 

 vingefrugt, fnok, støvlette frø, bær og lignende. At f. eks. rog- 

 nen er almindelig paa slige steder, omtales allerede af A. J. 

 Retzius (1806): „Ronnen vaxer, som bekant år, ofta i smala 

 bergskrefvor, i spruckna murar, kyrkotorn o. s. v." 1 . 



Blandt vore epifyter er der ialt 25 trær og buske; i dette 

 antal er medregnet risagtige smaabuske samt „halvbuske". Af 

 5 af disse har jeg kun fundet unge kimplanter med i høiden 

 2 å 3 løvblader Alnus glutinosa, begge Cytisus-mier, Tilta 

 parvifolia og Ulmus montana. — Af følgende 16 træffes tillige 

 ældre eksemplarer, men ogsaa de er blot fundne sterile. Den 

 største høide, der er noteret for hver af dem, er tilføiet i paren- 

 thes, dog ikke for de arter, som kun er fundne mindre end 1 

 meter høie. Disse arter er: Acer platanoides, Berberis vid- 

 garis, Betula alba (1 m.), B. nana, Fraxinus excelsior (2 — 3 

 m.), Lonicera Xylosteum, Picea excelsa (ca. 1 m.), Primus 

 avium, P. Padus (2 rn.), Rhamnus cathartica, Ribes Grossu- 

 laria, Rosa canina, Salix Caprea (1,5 m.), Sambucus racemosa 

 (1 m.),. Syringa vulgaris og Vaccinimn Myrtillus. — Alene 

 følgende 4 arter er fundne blomstrende hos os, de med en stjerne 

 mærkede tillige med moden frugt: *Ribes rubrnm, Riibus 

 idaeus, *Solanum didcamara og *Sorbus aucuparia. 



Ikke mindre end 42 arter eller meget nær halvparten af 

 samtlige norske epifyter er fleraarige urter. De fleste af 



1 A. J. Retzius, Flora oeconom. Sveciæ. I, p. 694. Lund 1806. 



