6 P. A. ØYEN. [No. 10. 



mere udførlig fremstilling deraf i de forelæsninger, som jeg i 

 indeværende semester har holdt for et par realstuderende. 



Om vi gaar tilbage til den saakaldte ratid, møder vi som 

 mærke efter brækanten paa den tid de bekjendte råer. Men 

 saavel raernes topografiske forhold som deres bygning viser, at 

 brækanten maa til sine tider have oscilleret tildels temmelig 

 betydelig som antydet ved randdannelser saavel udenfor som 

 indenfor. Radannelsen udgjør dog et for sig afsluttet hele, der 

 som komplex betragtet slutter sig om den centrale del. Og her 

 staar vi ved et veiskille, hvor jeg, i modsætning til de fleste 

 skandinaviske geologer for tiden, maa erklære som min opfat- 

 ning, at denne store og skarpt markerede linje, der danner et 

 skille saavel i glaciologisk som faunistisk henseende, tillige re- 

 præsenterer grænsen for en særskilt nedisning, den raglaciale. 

 Foruden i de her nævnte forhold ved selve radannelsen finder 

 jeg dette begrundet ved de tidligere i dette selskab meddelte 

 iagttagelser fra Jæderen; desuden optræder analogier hertil i 

 Skotland, som Geikie allerede for længe siden har gjort op- 

 mærksom paa, og danner ikke Atlanterhavet et alt for stort 

 skille med hensyn til de kvartære afleiringer, saa kan heller 

 ikke de sandsynligvis hertil svarende amerikanske forekomster 

 tilfredsstillende forklares uden en lignende antagelse. 



De lerafsætninger og de moræneafsætninger, som nu i en 

 lang række følger efter hinanden fra raerne i syd til de store 

 østlandske indsøer i nord, har professor Brøgger æren af først 

 at have sammenstillet i systematisk orden, grundet paa en ind- 

 gaaende undersøgelse af de faunistiske forhold. 



I de senere aar har jeg havt anledning til at studere af- 

 sætningerne inden dette omraade noget nærmere, især den mere 

 centrale og nordlige del. Disse undersøgelser har bragt tilveie 

 endel ny kjendsgjerninger, med hensyn til hvis betydning pro- 

 fessor Brøgger ikke helt ud har kunnet dele den opfatning, som 

 jeg har søgt at gjøre gjeldende, især for saa vidt det angaar 

 spørgsmaalet om klimatoscillationer. Jeg haaber imidlertid, at 

 under undersøgelsens videre gang uoverensstemmelsen vil ud- 



