1904.1 NOGLE BEMÆRKNINGEE OM KLIMATFORANDRING. 



jevnes til gjensidig forstaaelse i opfatningen af de forhold, det 

 her gjelder. 



Den lange periode, hvori brædækkets kant forandrer sin 

 stilling fra raet i syd til Østlandssjøerne i nord, vil jeg betegne 

 som den glacio-arktiske, en periode med arktisk klima, men 

 et stort, mere eller mindre sammenhængende brædække. 



Den ældste glacio-arktiske afleiring er et a r ca -førende ler. 

 Derpaa møder ved Aas og Ski to større og temmelig sterkt ud- 

 prægede randdannelser, sammen tilhørende en tid, jeg vil betegne 

 som den eo arktiske. Men i den ydre af disse, „Aasmorænen", 

 er fundet større og mindre, dels mere uregelmæssige, dels mere 

 ndtrukne masser af en graa, marin ler, der maa tilhøre den 

 forudgaaende periode, den i ntraeo arktiske, hvis havudstræk- 

 ning altsaa maa have fortsat noget længere mod nord. Under 

 den eoarktiske periode maa der altsaa have fundet et omslag i 

 klimatet sted, men hvor stor amplituden har været, er det frem- 

 tidens forskning forbeholdt at finde. Hvad jeg hei- ønsker at 

 henlede opmærksomheden paa, er den eoarktiske randdannelses 

 tvedelte karakter, hvad jeg vil betegne som den die ho tome. 

 Den sydlige afdeling er igjen udpræget dichotom ; vi staar altsaa 

 lige over for en gjentaget dichotomi. 



Den dichotome karakter er en udpræget egenskab ved 

 oscillationsmorænerne. I modsætning hertil viser de saa- 

 kaldte recessionsmoræner en udpræget monotoni karakter. 

 Det er saaledes her for første gang lykkedes at faa et fast kri- 

 terium til at adskille disse to forskjellige dannelser; prøve her- 

 paa har jeg havt anledning til at sætte paa mangfoldige steder 

 i vort eget land, saavel i kyststrøget som i det indre af landet 

 og i vore nuværende bræegne, samt i Mellemsverige, hvor f. ex. 

 Stockholms omgivelser frembyder rig anledning. 



Indenfor det eoarktiske trin, altsaa yngre end dette, møder 

 igjen en area -førende lerafsætning tilhørende den intramio- 

 arktiske periode, der igjen afsluttes med det udpræget dicho- 

 tome mioarktiske trins randdannelse foran de bekjendte ind- 

 søer, som begrænser Kristianiadalen i nord. Og forrige sommer 

 lykkedes det mig under „Maridalsmorænen" at fremfinde fossiler 



