8 P. A. ØYEN. [No. 10. 



i forstyrrede lerlag tilhørende den intramioarktiske periodes 

 øverste og yngste afdeling. 



Under den mioarktiske tid maa der saaledes igjen have 

 fundet et omslag i klimatet sted, ledsaget af en bræfremrykning; 

 men amplitudens størrelse kjendes heller ikke her. Thi dertil 

 er vort kjendskab til de forhold, som betinger de geografiske og 

 biologisk-genetiske forandringer i havfaunaen, «alt for lidet. 



Yngre end det mioarktiske trin er den intraplioarktiske 

 periode, der i Kristianiadalen repræsenteres af en lidet mægtig 

 lerafsætning, hvis ledefossil er en eiendommelig varietet af Area 

 glacialis, som i meget minder om Area pectunculoides, men 

 er en distinkt egen varietet. Denne periode afsluttes saa med 

 det aphane, plioarktiske trin, da brædækkets rand staar 

 ved sydenden af de store Østlandssjøer. Klimatamplitude og 

 strandlinje kjender vi ikke fra denne tid; men i Kristianiadalens 

 lerafsætninger tindes paa sine steder en decimetermægtig afsæt- 

 ning af fint bræslam med Pecten grønlandicus som ledende 

 form, og udgjørende et distinkt niveau, der ingen anden plads 

 kan tinde i den systematiske rækkefølge, over den ovennævnte 

 intraplioarktiske afsætning og igjen overleiret af den følgende 

 periodes mytilus -lag. 



Derpaa følger den arktiske periode. Dennes klimatampli- 

 tude kjender vi heller ikke med sikkerhed, men omtrent i 

 periodens midte tinder vi en mytilus-slra,nålsi\ma herinde i 

 Kristianiadalen, saaledes som jeg først paaviste ved fund af 

 fossiler kun faa meter under den tilsvarende strandlinje ved 

 Grefsen og Aarvold. Senere har jeg vaaren 1902 fremfundet 

 den samme fauna i nærheden af Skaadalen station 215 m. o. h., 

 kun ca. en meter under stedets arktiske, marine grænse, som 

 her var meget fremtrædende udviklet. Den arktiske strandlinjes 

 forløb her i Kristianiadalen kjender vi nu ganske godt, idet jeg 

 fra Vardeaasen (211 m. o. h.) i Asker til omegnen af Alun- 

 sjøen (219 m, o. h.) har bestemt den paa omtrent tredive for- 

 skjellige steder foruden tildels at have fulgt den sammenhæn- 

 gende over længere strækninger. Der er inden dette strøg en 

 jevn stigning mod nordøst. Professor Brøgger angiver den 



