1904.] OM ANTHROPOL. UNDERS. AF NORGES BEFOLKN. 7 



da man jo historisk kan paavise talrige indvandringer. Deniker 

 opstiller saaledes (i 1900) af racer følgende i vor verdensdel : 

 1° den lit tor ale med lysebrun hud, sort haar, høi legems- 

 størrelse, mesocephal med ovalt ansigt og retgaaende finformet 

 næse; 2° den iberisk-i nsulære race, brunagtig hud, sort haar, 

 liden legemshøide, dolichocephal, udbredt i Spanien og paa de 

 vestlige øer i Middelhavet; 3° den vestlig-europæiske race, 

 der har liden legemshøide, lys, mat hud, brunt haar, stærkt 

 brachycephal med rundt ansigt (herunder hører „la race celtique 

 ou rhétienne", „celtoligure" kaldet af andre anthropologer) ; 4°. den 

 adriatiske eller dinariske race med brun hudfarve, høi- 

 voxet, brachycephal med langt ansigt; 5° den nordiske race 

 med lys hud, blondt haar, for det meste blaa øine, storvoxet, 

 dolichocephal til mesocephal, langt ansigt, ret fremstaaende 

 næse, udbredt i Nordeuropa og dels i Mellemeuropa (Broca's la 

 race kymrique, almindelig kaldet „ germanske" race, die Race 

 der Reihengråber); 6° den orientalske race, der er blond og 

 subbrachycephal og smaavoxet, udbredt i østlige dele af Europa. 

 — Mere summarisk er inddelingen i 3 europæiske hovedracer, 

 nemlig: I. den nordiske eller teutonske, af Lapouge kaldet 

 Homo europceus, der er langskallet, blond og høivoxet, II. den 

 mellemeuropæiske eller alpine race, Homo alpinns, der er 

 kortskallet, mørkhaaret og af middels høide; III. den sydeuro- 

 pæiske eller middelhavsracen, Homo mediterraneus, der er 

 langskallet, sorthaaret og smaavoxet (falder tildels sammen med 

 Denikers „iberisk-insulære" race). 



Betragter man disse racers geografiske udbredning, vil man 

 finde, at de forekommer i flere forskjellige lande uanseet sprog 

 og historie, hvorpaa vi her ikke kan gaa nærmere ind. 



Af ikke mindre interesse er at studere et lands befolkning 

 i de forskjellige tider, fra den dunkle præhistoriske tid indtil nu- 

 tiden. Dertil fordres, at man samler et paalideligt materiale o: 

 skeletdele og især cranier, hvis findested og tid, hvorfra det 

 skriver sig, maa nøiagtig bemærkes. Et cranium uden disse 

 data har i regelen intet værd i anthropologisk henseende. 



