1914] MACEDONER — GRÆKER — HELLENER 7 



kommer i en lignende betydning hos Demosthenes om Macedo- 

 nerne, som ved Philips felttog droges bort fra sit jordarbeide 

 (egya). Ordet bruges i almindeligt Græsk om arbeide overhovedet 

 — £Qya£o/iiai være sysselsat, aegyog ledig. Men ved siden heraf 

 har vi en anden ordfamilie, der er opkommet under de nye for- 

 hold i det nye land, nemlig rcgaooto med afledninger. Ordet 

 betyder oprindeligt sælge, drive handelsforretning, og i udvidet 

 forstand „handle", være optaget af. D. v. s. Grækerne, som op- 

 rindelig vare jorddyrkere, bleve i de nye forhold et handelsfolk. 

 De ere vedblevne dermed den dag idag. 



Endnu en anden ordstamme maa her anføres. Den kaster 

 lys over de ældste forhold i Macedoniens bjerge. Den breder 

 sig ud over et stort felt og opruller for os et helt kultur- 

 billede fra den periode, som gaar forud for det civiliserede sam- 

 fundsliv. Det er rlfiæ dele, dernæst ogsaa styre, regjere. Man 

 kan sammenligne raf.iiag husforvalter, bestyrer, og dernæst 

 ogsaa leder, hersker, konge. Det som „deltes", var under de 

 tidligste forhold græsgang — vofii], ogsaa voitog — folkene droge 

 nemlig om med sine hjorde — vo^iag: Nomade, vof-tsvg hyrde. 

 No/Liog — regelen, hvorefter denne uddeling af græsgang sker — 

 betegner lov i det hele. Niuio dele betyder styre, regjere. Og saa 

 kommer de i folkepsychologisk henseende interessante overgange. 

 Det af véuco afledede ve^teal^o^aL og vE^ieocao betyder ærgre sig, 

 vredes, og vé/usoig vrede. Grækerne mente altsaa, at man for 

 at styre maatte optræde i vrede. 



I den saakaldte Teichoskopi — udsigten fra muren — i 

 Iliadens 3die bog, hvor de troiske fyrster ere forsamlede paa 

 muren, og Helena træder frem iblandt dem, siger de indbyrdes: 

 „Der er ingen grund til at vredes (eller ærgre sig) over, at saa 

 mange maa lade sit liv for hendes skyld. Thi hun er smuk som 

 en gudinde". Her bruges ordet: ov vé/nsoig. Man har om dette 

 ord skrevet dybsindige philosophiske af handlinger — her er for- 

 klaringen. 



Den samme opfatning overførtes paa guderne i deres verdens- 

 styrelse. Bekjendt er historien hos Herodot om Polykrates' ring. 

 Da Polykrates var altfor lykkelig, sluttede man, at ulykken stod 



