1914] APOSTELEN PAULUS' ANDET BREV TIL TIMOTHEUS 7 



ikke fornægte sig selv". Ordene er ligetil, men hvorledes skal 

 de forstaaes? Stedet forklares af Fr. Kohler saaledes: „Er bleibt 

 sich und seiner Sache treu; und muss sich in dem Augenblick, 

 vvo die Untreuen ihm und seiner Sache treulos den Rucken 

 kehren, von diesen trennen". Dette er neppe rigtigt. Hvor- 

 ledes skal Christi troskab — en troskab, som efter sammen- 

 hangen ikke angaar sag, men person, — vise sig deri, at han ven- 

 der disse ryggen? Paa den anden side synes det vanskeligt at 

 forståa, at ikke utroskab mod Christus skal have følger. 



Forklaringen er givet Rom. 9.12. ff., det bekjendte sted om 

 Naadevalget, som jeg har behandlet i min bog om Romerbrevet, 

 hvortil henvises. Gud vil vise sin vrede og kundgjøre sin magt 

 mod vredens kar, der er bestemte til undergang, og bærer der- 

 for i stor langmodighed over med dem, og han vil ligesaa aaben- 

 bare sin herlighedsrigdom mod forbarmelsens kar, som han har 

 bestemt til herlighed. Jeg har i v. 22, i lighed med de øvrige 

 oversættelser af stedet, brugt ordet „magt". Der staar imidlertid 

 hos Paulus ikke åvvauig men to dvvarov. Paulus veier sine ord 

 paa guldvægt, og to dvvavbv belyder her ikke „magt", men det som 

 kan udføres, det mulige — og det er ikke ganske det samme. 

 Ordet vender tilbage Rom. 11.23, „Gud har magt a: det er ham 

 muligt atter at optage Jøderne, der er frafaldne, i sit samfund. 

 Altsaa: Paulus siger Rom. 9.22. ff.: Der er modsætning. Thi 

 nogle mennesker er bestemte til undergang — andre til herlig- 

 hed. Men ogsaa lighed. Thi Gud bærer over med vredens kar 

 i stor langmodighed for at vise sin magt — eller rettere: hvad 

 der er ham muligt. Gud har givet mennesket fri vilje og sat 

 den lov, at hvad enhver saar, det skal han og høste. Plan vil 

 derfor vise sin vrede over synden, og dog bærer han over med 

 synderne i stor langmodighed, fordi det er ham muligt atter at 

 optage dem. Men dette, vil man sige, er jo en selvmodsigelse! 



I Rom. cap. 11.26 heder det: „Fra Zion vil den, som frelser, 

 komme og vil afvende ugudelighed fra Jakob. Og dette skal 

 være min pagt med dem, at (egentlig: naar) jeg borttager deres 

 synder". — Og saa fortsætter han: „Gud har sammenfattet alle 



