8 p. o. sch.iø tt [Nr. 4 



under ulydighed for mod alle at vise barmhjertighed". „Hvor 

 uudgmndelige er hans domme og hans veie uransagelige". 



At, Paulus var en organisator, derpaa aflagde han prøve ved 

 at organisere de christne menigheder. At han var en stats- 

 mand, det viste han ved den maade, hvorpaa han behandlede 

 det vanskelige spørgsmaal om slaveriet. Her viser han, at han 

 er en fuldendt diplomat. Thi hvilken diplomat vilde kunne ud- 

 trykke sig med større finhed, end det her sker, hvor tanken 

 balancerer mellem naade og straf, for at slutte med, at Guds 

 visdom for os er et mysterium. Altsaa: forklaringen af 2 Tim. 

 2.13 bliver i henhold til Rom. 9.22. ff. den, at selv om vi er 

 utro, slipper Gud os ikke. Hans væsen er at være trofast: Han 

 kan ikke fornægte sig selv. 



I Romerbrevet udvikles læren. Her gives praktiske vink. 

 Og der kan spørges: Hvorledes kan menighedens styrer, dens 

 sjælesørger, dømme om, hvem der er vredens kar og hvem for- 

 barmelsens? Er her ikke usikkerhed? Nei, lyder svaret 2.19. ff. 

 „Guds faste grundvold staar og har dette segl : Herren kjender 

 sine. Lad enhver, som paakalder Herrens navn, afstaa fra uret". 

 — Og derpaa tilføier Paulus 3.10. ff. : Du har fulgt min under- 

 visning, min veiledning — ordret: træning — kjender mine prin- 

 ciper, min tro. Det græske ond er ayioyij. Den engelske over- 

 sættelse: conduct, Kohler Lebensfiihrung, norsk overs. „færd" er 

 ganske feilagtigt. ayioyrj kaldtes blandt andet den spartanske 

 opdragelse, som trænede de unge ved hærdning og tugt til disci- 

 plin. Ordet kaster et streiflys over en bemærkning i det fore- 

 gaaende, at den physiske opdragelse o: gymnastik er kun nyttig 

 til lidet. Øv Dig selv i fromhed. Erkjendelse er ikke nok. 

 Det gjælder her et praktisk kald. 



