1914] TALFORHOLD I DE GRÆSKE HÆRE I OLDTIDEN • 5 



nok i sin afvigen fra den gjældende opfatning. Det er virkelig 

 saa — efter hans mening — at ikke Perserne var de overlegne 

 i tal under Xerxes' tog mod Grækenland, og at Alexander den 

 store ikke drog ud med en liden skare for at erobre det persiske 

 verdensrige, men med en hær omtrent dobbelt saa stor som i 

 sin tid Xerxes'. 



DELBRt)CK's mening er ialtfald i et enkelt punkt tiltraadt af 

 en autoritet af første rang, v. d. Goltz (Ausflug nach Mace- 

 donien p. 53). Men som sagt adhuc sub judice lis est. Har Del- 

 bruck ret, saa faar oldtidens historie, for at holde os til denne, 

 et andet udseende. Alexander den Store, „der grosste Feldherr der 

 je gelebt" (efter v. d. Goltz) vil staa for os i et andet lys. No- 

 gen speciel heltegjerning kan det nemlig ikke have været at over- 

 vinde de ukrigerske Asiater, naar disse har været i minoritet. 

 Jeg vil ikke tale om, at vore kilder — ikke mindst den vigtigste 

 af alle, det bekjendte mosaik, der gir os en episode af slaget 

 ved Issus, taler et ganske andet sprog. Men hertil kommer, at 

 vore kilders troværdighed, specielt Herodots, blir helt problema- 

 tisk. Og kan man ikke stole paa kilderne, hvorledes kan man 

 da skrive historie? De spørgsmaal, som opkastes, ere indgribende. 

 Og den, der opkaster dem, er af saapas betydning, at man ikke 

 uden videre kan gaa hans udtalelse forbi. De maa optages til 

 prøvelse, og den, som dristig bryder staven over andre, faar finde 

 sig i, at man, i tilfælde, anvender hans egen methode mod 

 ham selv. 



Jeg har her skisseret en aktuel opgave. Den strækker sig 

 over et vidt feldt. Jeg afbryder imidlertid her, for at optage et 

 enkelt punkt, hvor jeg ser mig istand til at bringe et nyt bidrag 

 ind i diskussionen. Kilderne kan alle, som har de fornødne 

 sprogkundskaber, bedømme. De saglige hensyn, hvad militært 

 er muligt eller sandsynligt, er intet mysterium. Det kan vi 

 vel, trods Delbruck, antage. Men: Herodots fortælling lader sig 

 ikke saaledes uden videre affeie. Og der er specielt eet 

 punkt, hvor hans fremstilling er saa præcis, saa detaljeret, at 

 han maa have været ikke blot „historiens fader", men meget 

 mere „løgnens fader", hvis man skal drage hans sanddruhed i tvil. 



