P. O. SCHJØTT [No. 5 



Det gjælder overgangen fra Asien til Europa, nemlig Xerxes' 

 broslagning over Hellespont. Ved de studier, jeg har gjort med 

 hensyn til de antike skibe, har jeg kunnet, hvad tidligere ikke 

 var muligt, forklare Herodots beretning. Den gives bog 7, kap. 

 34 ff. Tallet gives c. 60 og 87: 1,700,000 mand fodfolk og 

 80,000 ryttere. 



Overgangen foregik paa det eneste mulige sted, hvor strædet 

 er smalest — 7 stadier (et stadion 600 fod). Kysten paa den 

 europæiske side er høi og skikket til at modtage den hær, der 

 satte over, og give den rum til at udbrede sig, og skaffe plads 

 for dem, som kom efter. Her sloges to pontonbroer, og disse 

 beskrives saaledes: Man stillede femtiaarede skibe, de saakaldte 

 pentekontorer, og trierer sammen. Hvorfor? Af den rekonstru- 

 erede triakontoros (o: skib med 30 aarer, saadan som man fandt 

 den i haugen ved Gokstad), som for nogle aar siden blev bygget 

 og sendt til Amerika, saa vi, at triakontoren og da endnu mere 

 pentekontoren — at, siger jeg, disse ei blot var ypperlige sø- 

 skibe, men ogsaa havde stor bæreevne. Trieren stod i begge 

 henseender tilbage for dem. Da man ikke kunde opdrive nok 

 pentekontorer, tog man trierer til hjælp og lagde dem parvis 

 sammen som een ponton. Under den østlige bro — den mod 

 Pontos — lagdes 360 pontoner, under den anden 304. At disse 

 laa i strømretningen, siger sig selv — og strømmen er her strid 

 — og de befæstedes ved lange ankere. Hver bro holdtes sam- 

 men af 6 tauge, 2 af hamp og 4 af byblos, og disse strammedes 

 af bratspil paa land. Der lodes en aabning fri imellem pon- 

 tonerne, saa at smaa skibe kunde passere ind og ud Pontos. 



Længden imellem stevnene paa en pentekontoros kan an- 

 sættes til 32 m. Dette er mig opgivet af hr. amanuensis ved 

 oldsamlingen, Mørck, naar man lægger triakontoros (Gokstad- 

 skibet) til grund. Dette var altsaa broens bredde. Og da saa 

 broerne var strukket, sagedes der planker i længde som broens 

 bredde, og disse lagdes over de spændte tauge, tæt ind 

 til hinanden som et gulv, og de befæstedes ved tværtræer, 

 for at fordele belastningen over flere pontoner. Ovenpaa dette 

 lagdes faschiner i tæt rad, paa disse igjen jord, og saa anbragtes 



