12 A. L. FAYE [No. 6 



heder det, at se, hvor hurtig dette folk — natio — voxer frem 

 igjen og kommer til kræfter efter aldrig saamange blodige ne- 

 derlag. Naar en kort tid er hengaaet, er alt atter ved det 

 gamle; og det ser snart ganske ud, som om folket havde levet 

 aldeles urørt gjennem lange tider. 



I kampen stormede krigerne længe vildt frem i uordnede 

 skarer, forladende sig paa sin vældige legemskraft, siger han, 

 medens de romerske soldater stod paa sin plads, faste og agt- 

 paagivende i tillid til sin vaabenfærdighed og sit sjælsmod. Der- 

 for blev ogsaa seiren deres 1 . 



Hvorledes skulde vi Romere, udbryder militærforfatteren 

 Flavius Vegetius stoltelig, have kunnet staa os mod de vældige 

 Germanere, mod Gallernes talrige skarer, om det ikke havde 

 været ved vor krigskunst, vor militære uddannelse og disciplin? 2 



Da Gotherkongen Vitiges, der var bleven indesluttet af Be- 

 lisar i aaret 539, omsider efter en langvarig beleiring havde 

 overgivet staden til ham, haanede de gothiske kvinder sine mænd, 

 fordi de havde opgivet kampen ligeoverfor saa usle og faatallige 

 mænd, som disse Grækere var. 



Kvinderne spyttede mændene i ansigtet, heder det ordret 

 hos Prokopius . . . ra TtQoGtOTia rtov avågwv Ttaoat utcétctvov . . . 

 de havde bedraget dem, sagde de, idet mændene tidligere havde 

 udladt sig derhen, at Grækerne var store folk og mange i tallet 3 . 



Vitiges og hans hustru tilligemed endel fanger blev senere 

 sendte til Byzants, hvor de vakte megen opsigt. Keiser Justinian 

 beundrede, siger Prokop, Gothernes størrelse og smukke legems- 

 bygning. — De gothiske og vandalske kvinders skjønhed frem- 

 hæver P. i kraftige ord 4 . 



Nu, alle disse stærke udtalelser om Germanernes overordentlige 



hoide og kraft maa jo selvfølgelig ikke tåges altfor strengt efter 



ordene. Alt dette er tydeligvis sagt ikke blot for at udhæve 



den betydelige høideforskjel, som virkelig var tilstede, men ogsaa 



for paa denne maade at finde en udmærket anledning til at prise 



Romernes tapperhed og militære dygtigbed. 



1 Se Ammians livlige fremstilling af Julian Apostata's store seir over 

 Alamannerne ved Argentoratum (Strassburg) i aaret 357 e. Kr. — Her 

 kjæmpede dog ogsaa Batavere o. a. Germanere paa Julian's side. 16 ; 12 

 - Clark's udg. 1. 1910. 



2 Epitome rei militar. 1. bog; 1. kap. — Fra begyndelsen af 5. aarh, 



3 Prokopius: De bello Gothico. 2. bog; kap. 28. 



4 L. c. 3; 1. 



