16 A. L. FAYE [No. 6 



Den geografiske forfatter Gajus Julius Solinus 1 — 3. aarh. 

 e. Kr. — siger, at de fleste mennesker er af den mening, at 

 ingen — efter naturens orden — kan overskride 7 fod, der var 

 Herakles's maal. 



Hos Plinius 2 — og efter ham ogsaa hos Solinus — om- 

 tales dog som før nævnt flere personer med angivelig meget 

 større høidemaal ; men det ansaaes altsaa som unaturligt. En 

 Araber, Gabbora, der kom til Rom under keiser Claudius's re- 

 gjeringstid (f 54 e. Kr.), angives saaledes at have maalt 9' 9" (!) 

 = ca. 288 cm., o. fl. lign. 



Keiser Maximin 3 , Thraker af fødsel — dræbt 238 e. Kr. — 

 siges at have været 8 romerske fod høi = 236 cm. 



Som exempel paa størrelsen af keiserens vældige lemmer 

 nævnes, at han paa tommelfingeren bar en ring, som passede 

 til et almindeligt armbaand. Ved siden af sin størrelse besad 

 Maximin de vældigste legemskræfter og var ingenlunde nogen 

 ubegavet mand eller daarlig hersker. I sine yngre dage sprang 

 han ved en leilighed et langt stykke omkap med en opjaget 

 hest, der tilhørte keiser Alexander Severus. Umiddelbart der- 

 efter kastede han syv af de stærkeste ynglinge til jorden i bry- 

 dekamp, den ene efter den anden. Som en eiendommeligherl 

 nævnes, at han flere gange om dagen satte store mængder vand 

 tillivs og svedede ganske forskrækkelig. 



Meget høi — vasta proceritate — var ligeledes feltherren 

 Flavius Jovianus, der blev valgt til keiser af hæren, etterat Ju- 



1 Collectanea rerum memorabilium. Mommsen's udg. 2. opl. Berlin 

 1895. 



Solinus, der forøvrig væsentlig støtter sig til Plinius, stod i stor an- 

 seelse i middelalderen. 



2 Histor. natural. 7; 73—75. Som exempel paa en unaturlig tidlig legems- 

 udvikling omtaler Plinius en søn af en Eutymenos, som i tre-aars alder 

 maalte tre cubitus = ca. 132 cm. Stemmen blev hurtig dyb, og puberteten 

 indtraadte tidlig. Samtidig var imidlertid personen sløv og træg, fik 

 mange sygdomme og gik en tidlig død imøde. 



Saadanne tilfælde af unaturlig hurtig legemsmodning findes der ad- 

 skillige exempler paa i historien. Kong Ludvig 2. af Ungarn, der var for 

 tidlig født og altid var svagelig, skal saaledes have faaet skjæg 14 aar 

 gammel og graat haar i sit 18. aar. Blev gift 15 aar gammel og faldt 

 fem aar senere i slaget ved Mohacz mod Tyrkerne i aaret 1526. Kon- 

 gen bar unegtelig med rette sit gjængse tilnavn „den tidlig modne". 



3 Scriptores historiæ Augustæ. Julius Capitolinus. Maximin jn. kap. 

 2; s. 60. 



