18 A. L. FAYE [NO. 6 



— præ magnitudine corporum eorum (o: Gallorum) brevitas 

 nostra contemptui est. 



Ifølge Strabon 1 var Gallerne meget lige Germanerne; og af 

 den grund havde de sidste faaet dette sit navn — germani o: 

 brødre — af Romerne (!). Gallerne, tilføier han, var dog noget 

 mindre af legemsvæxt end Germanerne, ikke fuldt saa blonde, 

 men heller ikke helt saa vilde 2 . 



Pausanias 3 siger derimod, at Kelterne overrager alle andre 

 mennesker i legemsstørrelse. 



Lignende ndtalelser findes hos Ammian 4 . Gallerne, heder 

 det saaledes hos ham, er rødblonde — rutili — af udseende, 

 høie af væxt, udæskende og trættekjære af sind. Kelterne over- 

 rager alle andre i legemshøide, siger Pausanias 5 . 



De galliske kvinder har sandelig heller ikke været til at 

 spøge med, om man tør tro Ammian 4 . Naar en Gallers hustru, 

 der er endnu stærkere end han(!), kommer sin husbonde tilhjælp 

 i en strid, kan ingen fremmede tåge det op med dem. Med 

 kneisende nakke — inflata cervice — og svingende sine hvide, 

 kraftige arme uddeler hun baade næveslag og fodspark som en 

 anden katapult (!). — Samtidig roser A. dem dog for deres store 

 ordenssans og renlighed. 



Den rødblonde type tør dog maaske ikke have været saa 

 gjennemgaaende udbredt hos Gallerne, som man skulde have 

 troet eiter disse udtalelser, eller ogsaa maa den have gaaet til - 

 båge under samlivet med Romerne. Sueton fortæller ialfaid, 

 at da den halvforstyrrede keiser Caligula skulde holde triumftog 

 over Germanerne (!), maatte han lade endel Gallere forestille ger- 

 manske fanger, — som han nemlig ingen havde af, — og lod dem 

 da i dette øiemed først farve sit haar rødgult, — comam rutilare 7 . 



1 Meincke's udg. 1874. 4. bog. 



2 Historikeren Dion Cassius — i beg. af 3. aarh. — bruger gjentagende 

 (38.-39. bog) udtrykket Kelter om Germanerne. Den galliske bøvding 

 Vercingetorix — Cæsars bekjendte modstander — nævnes af Dion C. som 

 en særlig høi mand (40. b.). Becker's udg. 1849. 



8 Spiro's udg. 10. bog, k. 20, hvor der tales om Kelternes — Gallernes — 

 indfald i Grækenland i 289 f. Kr. 



4 CIark's udg 15; 12. 



5 Fokis. 20; 7. S. 156. 



6 Caligula, kap. 47. 



7 Seeck slutter vel noget forhastet heraf, at den blonde type allerede 

 var ganske forsvundet. L. c B. 1. Anhang, s. 586. 



