1914] OM LEGEMSVÆXTEN, SÆRLIG HOS NORDBOERNE 21 



Hoist usandsynligt er det dog, at meningen hermed skulde 

 være, at Burgunderne paa den tid gjennemsnitlig var syv ro- 

 merske fod o: over 200 cm. høie, noget der jo vilde være aldeles 

 paafaldende. Udtalelserne maa vel snarere tydes derhen, at de 

 — naturligvis — høivoxne Burgundere ansaa syv fod som „den 

 rette statur". Haanende taler da digteren om disse karle, som 

 trods dette alligevel ikke var bedre! 



Man kunde forøvrigt her ogsaa tænke paa noget helt andet, 

 nemlig paa at der herved skulde menes en høide, svarende til 

 syv af deres egne fødders længde, en betegnelsesmaade, som 

 man ogsaa linder andre steder. 



Om Frankernes hersker, Karl den store, siger saaledes 

 Eginhard i sin levnetsbeskrivelse af ham : Keiseren er af en kraftig 

 legemsbygning og en stor høide, den der dog ikke overgaar „den 

 rette", da han maaler syv gange sine fødders længde 1 : 



corpore fuit (Carolus) amplo atque robusto, statura 



eminenti, quæ tamen justam non excederet, nam septem suorum 

 pedum proceritatem ejus constat habuisse mensuram 2 . 



Frankerne og Ala mann erne maa i det hele — efter 

 gravlundene at dømme — have været meget store og kraftige folk. 

 Af 29 mandlige skeletter var syv frankiske, hvoraf fem havde 

 en længde af mellem 188 — 194 cm., med en middelhøide af ca. 

 190 cm. 



Af de 22 alamanniske var: 



4 under 170 cm. 

 3 mellem 170-180 cm. 

 12. _. 181—190 cm. 

 2 196 cm. 



1 199 cm. 



Efter sytten alamanniske kvindeskeletter er høiden hos de 

 levende bleven sat til ca. 169 cm. En anseelig høide hos kvinder! 



1 Vita Caroli Imperatoris. Kap. 28. Holder's udg. Freiburg 1882. 



Hvad Eginhard forstaar ved udtrykket „justa statura", taler han ikke 

 om. — Den hele skildring er jo en etterligning af Sueton's udtryk. 



2 Men, hvor lange var da keiserens fødder? 



I beregningen af legemsdelenes indbyrdes længdeforhold skal de 

 gamle Ægyptere i sine billedlige fremstillinger have gaaet ud fra, at 



