1914] OM LEGEMSVÆXTEN, SÆRLIG HOS NORDBOERNE 23 



Fra den angelsaksiske tid i England har man fundet 

 flere skeletter, hvor benene viste, at de maatte stamme fra me- 

 get høie og kraftige mænd, — personer, som antagelig havde 

 maalt fra 175 cm. og til adskillig over 189 cm. 1 . Sex kvinde- 

 lige skeletter skulde efter beregningen have svaret til en høide 

 af ca. 174 cm. hos personerne i levende live. 



Intet under da, at den normanniske historieskriver Henry of 

 Huntingdon 2 (f 1155) kunde udtale, at Sakserne udmærkede sig 

 ved stor legemshøide og kraft — statura et vigore maximi — . 

 Der var dog selvfølgelig stor forskjel blandt dem. Eiendomme- 

 lig er jo den ytring, Snorre Sturlason lægger i Harald Haard- 

 raade's mund, da denne umiddelbart før kampens begyndelse 

 fik øie paa Angelsakserkongen Harald: ikke er han nogen stor 

 mand, men fast staar han i stigbøilerne 3 . 



VII. De gamle Nordboere. 



Naar nu saaledes disse forskjellige sydgermanske folkeslag 

 maa have været overmaade høivoxne folk, skulde da den anden 

 hovedgren af den samme stamme, de gamle, kraftige Nordboere, 

 have været mindre? En saadan antagelse kan man vel paa forhaand 

 afvise som lidet rimelig! Men hvad bedre er, baade de fore- 

 liggende gravfund og de historiske vidnesbyrd taler afgjørende 

 derimod. 



I det følgende skal der da gives en nærmere fremstilling af, 

 hvorledes forholdene i saa henseende har været i de forskjellige 

 tidsperioder i Norden. 



1 Da vies: „Crania Britannica". 



2 Historia Anglorum. London 1879. S. 44. Ytringen forekommer ved 

 omtale af et indfald i landet af Sakserne nnder en kong Ella og hans 

 sønner og deres kamp med Briterne. 



Man maa jo efter dette nærmest tro, at Normannerne dengang gjen- 

 nemgaaende ikke havde været saa høie som Sakserne. 



Vilhelm Erobreren selv, siger Snorre, var større og stærkere end andre. 



Nntildags er den nordfranske befolkning i det hele høiere end den 

 sydfranske. 



3 G. Storm's oversætt. 1900. 



