1914] OM LEGEMSVÆXTEN, SÆRLIG HOS NORDBOERNE 25 



hort en stamme af smaa mennesker. Den største mandlige høide 

 var angivelig 168 cm., — gaaende hos de øvrige lige ned tit 

 145 cm. Kvindernes størrelse vexlede fra 147 — 162 cm. 

 Meget hyppig var supraorbitalpartiet fremspringende 1 . 



Broncealderen. 



En del store og meget interessante skeletfund 2 er derimod 

 gjorte i Norden fra broncealderen, nemlig fundet af de mange 

 mere eller mindre vel bevarede levninger af personer fra den 

 tid, der iførte sin fulde klædedragt er blevne indlagte i udhulede 

 egestammer, som derefter er blevne sænkede ned i ler- og myr- 



1 Det samme paa stenalderskraniet herfra som ovenfor nævnt. 



2 Her sees i det følgende bort fra de endnu uopklarede spørgsmaal 

 om, hvorvidt befolkningen i dette tidsrum kun var en umiddelbar fort- 

 sættelse af menneskene i stenalderen, og videre igjen om befolk- 

 ningen i de forskjellige perioder i jernalderen helt igjennem udeluk- 

 kende nedstammede fra den i broncetiden. — Vor afdøde, fremstaa- 

 ende antropolog C. Arbo hævdede gjentagende stærkt (bl. a. paa 

 et skandinavisk naturforskermøde i Stockholm 1897), at der ialfald 

 for de senere tiders vedkommende maatte have fundet flere indvan- 

 dringer sted til Norge. — Furst (1. c. s. 47 fg.) er af en lignende me- 

 ning, idet han udhæver, at en folkeindvandring ikke netop altid behøver 

 at komme i form af et indtrængende erobringsfolk, men at saadant 

 kan ske ved en gradvis indvandring af enkelte personer eller af hele 

 grupper af mennesker. Indførelse af kvinder og træle fra fremmede 

 lande mener han maa ogsaa her tåges med i betragtningen. 



Alt tyder paa, mener F. (s. 65), at saaledes en langskallet race i sin 

 tid har trængt ind over de danske øer og Skaane, hvor den skulde 

 have mødt en ældre brachycephal befolkning. Der er paa faldende 

 mange flere dolichocephaler i jernalderen end ti d liger e!- 



Vi staar imidlertid maaske foran gjennemgribende forandringer i vor 

 opfatning af forholdene i disse perioder. I sommeren 1912 holdt nemlig 

 den svenske professor Rutger Sernander paa „den baltiske arkæo- 

 logiske kongres" i Stockholm et meget opsigtvækkende foredrag, hvori 

 helt nye anskuelser forfægtedes. (Se en udførlig gjengivelse af fore- 

 draget i „Svenska Dagbladet", 14. august 1912). 



S. hævdede her, at istiden maatte ligge nutiden ganske betydelig 

 nærmere end hidtil antaget. Der skulde saaledes ikke have forløbet 

 mere end 8000 aar, siden den store landis fuldstændig var smeltet væk. 

 Videre udtalte S. som sin bestemte mening, at klimatet baade i sten- 

 alderen og i broncealderen havde været meget mildere end senerehen, og 

 at man for at forståa den forholdsvis høie almindelige kultur i disse 

 perioder maatte tåge særligt hensyn hertil som en overmaade betyd- 

 ningsfuld faktor. I denne tid skulde den varmekrævende hirse — pa- 



