1914] OM LEGEMSVÆXTEN, SÆRLIG HOS NORDBOERNE 27 



gothiske forfatter Jordanes 1 (6. aarh.), der opregner forskjellige 

 nordiske stammer, omtaler blandt disse Sue tid i som høie folk: 

 . . . eminentiores corpore reliquis in hac gente . . . Ligeledes taler 

 han om, at „Danerne, som har fordrevet Herulerne, har op- 

 naaet stor anseelse formedelst sin høide" . . . nomen præcipuum 

 ob nimiam proceritatem. 



At drage sikre slutninger fra de fundne sværd eller rettere 

 fra haandtagenes størrelse paa samme tilbage til de gamle 

 eieres legemshøide, som man har villet, lader sig ikke altid 

 saa godt gjøre. Haandtagene synes at vexle betydelig i de for- 

 skjellige perioder, — der er nok af baade store og smaa. Gre- 

 benes størrelse har vistnok været mere afhængige af den maade, 

 hvorpaa vaabenet brugtes, end netop kun af nåandens størrelse. 

 Denne sidste har vel ogsaa været vexlende ! 



Den yngre jernalder og vikingtiden. 

 Fra denne tid er der hertillands fundet flere skeletter, der 

 viser hen til, at de stammer fra noksaa høie personer. Den 

 høvding, hvis skeiet blev fundet i 1881 — i det berømte Gok- 

 stadskib fra 9. aarh. — blev i sin tid anslaaet af professor J. 

 Heiberg at have havt en legemshøide af 188 — 189 cm. For 

 mit vedkommende tør jeg ei sætte længden til mere end 183 — 

 184 cm. Professor G. Guldberg, der siger, at vedkommende 

 ubetinget har tilhørt en mere end almindelig høi og 

 stærktbygget mand, vil alligevel gjøre ham endnu mindre 2 . 



1 De Getarum s. Gotorum origine et rebus gestis. CIoss's 2. udg. Stutt- 

 gart 1866. S. 19. 



Blandt andre mærkelige begivenheder fortæller Jordanes, at en Ta- 

 nausis, Gothcrnes konge, med en vældig krigerskare gjorde et hærtog 

 ind i Asien, som han næsten fuldstændig betvang. Mange af hans 

 krigsmænd blev tilbage i de erobrede lande; og fra en af disse skarer 

 nedstammede Partnernes folk(!). Som hjemmelsmand herfor paabe- 

 raaber J. sig Pompejus Trogus (historiker paa Augustus's tid). Denne 

 fortælling staar vel i sammenhæng med det senere sagn om Holger 

 Danskes erobringstog. 



2 L. c. s. 61. 



