4 YNGVAR NIELSEN [No. 7 



Muligheder, bygget paa Løfter fra disse Stormagters Suveræner 

 og Diplomater. Hvorvidt de bagefter kunde omsættes til Virkelig- 

 hed, hang af Begivenhedernes videre Forløb. Under den fore- 

 staaende Krise vilde specielt meget komme an paa Prinsen. Den 

 Opgave, som var lagt tilrette for ham, bød flere Sider, men hvor- 

 dan den end blev tåget, maatte den stille sig meget vanskelig, 

 og navnlig, som Forholdet blev at betragte fra det afstængte 

 Norge, langt ude i Periferien. Dog forekom den ikke den nye 

 Prins-Statholder uløselig, og navnlig opgjorde han sine Planer 

 for den kommende Tid under en bestemt Forudsætning. Han 

 havde den sikre Tro, at Kronprins Carl Johan af Sverige, den tid- 

 ligere Marschal Bernadotte, Prins af Pontecorvo, ikke stod i det 

 bedste Forhold til de allierede Magter, og dette blev det centrale 

 Punkt i Tronfølgerens Drømme. Han følte sig som den, der 

 havde et langt Opgjør foran sig med den svenske Kronprins, og 

 ikke alene skulde værge sig mod den Uret, som ikke endnu var 

 øvet, ved at rive Norge fra Danmark og dets gamle Kongehus. 

 Han saa Opgaven videre, fremfor alt som Repræsentant for Huset 

 Holstein. I denne Egenskab vilde han se at gjøre god igjen den 

 Uret, som var tilføiet dette Hus, da Svenskerne i 1809 afsatte 

 en holsteinsk Hertug fra Sveriges Kongetrone, Gustaf IV Adolf. 

 Norges Stat holder saa begge Opgaver i Forening. 



Ti hvad var Huset Holstein ? Det var alle de Forgreninger 

 af de gamle Hertuger af Holstein, som nedstammede fra Kong 

 Christiern I, og som i Aarhundredernes Løb enten havde regje- 

 ret eller fremdeles regjerede i Egenskab af Hertuger, Konger 

 eller Keisere i Holstein, Oldenburg, Danmark, Norge, Sverige og 

 Rusland, kortsagt alle de, som med en, forøvrigt noksaa dubiøs 

 Ret førte Titelen Arving til Norge. Atter at vinde tilbage det, 

 som var tabt, eller som endnu kunde blive det, under Fyrster 

 af Huset Holsteins Herredømme, det var det stolte Maal, det 

 laa nær at sætte sig for den ungdommelige Fyrste, som i 1813 

 havde tiltraadt sin ansvarsfulde og udsatte Post i Norge. Nu, 

 over hundrede Aar senere, kan Saadant forekomme præget af 

 en Drømmers taagede Fantasier. Men ganske saaledes var det 

 ikke i Mai 1813. Endnu bar Napoleon Frankriges Keiserkrone. 



