9 



lek for ham. Det nye stof indordnet sig likesom av sig selv 

 paa sin plads, og han tråk efter behov hver detalj uten besvær 

 igjen ut av hjernekisten, eller gik uten at vakle hen til den plads 

 i de mangfoldige hylder hvor han vidste at oplysningen var 

 at hente. 



Allikevel kom Moe ikke til at utgi noget videnskabelig stor- 

 verk, svarende til hans overordentlige evner — hans produktion 

 blev mest smaastykker i populær form. Grnndene herfor var 

 flere. Saavidt jeg kan forståa, først og fremst en eiendommelig 

 brist i selve hans ydeevne. Naar Moe skulde samle det vid- 

 strakte stof til sammenhængende og koncentreret fremstilling, 

 svigtet ofte hans kraft — hans ømfindtlige hjerne taalte intet 

 høitryk, han blev likefrem syk. Jeg har flere gange været vidne 

 til denne kollaps, særlig i de aar da vor folklores smertensbarn 

 JNorvegia søktes startet. Til denne svakhet kom saa en sterkt 

 fremtrædende selvkritik, som virket lammende paa hans produk- 

 tionslyst. Faa mennesker har hat et skarpere blik for egen be- 

 grænsning — derav vel ogsaa hans enestaaende beskedenhet. 

 Faa lærde mænd har ogsaa sterkere følt ansvaret ved at sende 

 ut i verden videnskabelige publikationer ; i motsætning til den 

 store mængde av forskere hadde Moe likefrem en sky for at 

 paata sig ansvaret for en hypotese eller teori som forekom ham 

 omtvistelig. Det ser ikke egentlig ut til at dette var en medfødt 

 eiendommelighet. Efter alt i 1877, som ett aars student, i fore- 

 ning med Ivar Mortensson at ha utgit et hefte „Norske Forn- 

 kvæde og Folkeviser" skrev Moe aaret efter en videnskabelig 

 indledning til Jansons folkeeventyr — denne begyndelse tyder 

 ingenlunde paa manglende mod. Efter disse noget forhastede 

 forsøk, hvorav det sidste fremkaldte en temmelig skarp kritik, 

 viser sig hos Moe en avgjort ulyst til at befordre ufuldbaarne 

 aandsfostre for dagens lys. En tredje aarsak til fænomenet var 

 vistnok resultatet av de ydre forhold. Tilsynelatende hadde 

 skjæbnen lagt forholdene tilrette for Moe paa en misundelses- 

 værdig maate : han var opvokset netop i det miliø som var 

 gunstigst for hans arbeide; han blev ganske ung professor uten 

 at ha levert noget nævneværdig videnskabelig arbeide og kunde 



