14 



læsere vil ha studset ved de mange henførelser av enkeltmotiver 

 til fjerne landes og tiders digtninger, og vel ogsaa har ment at 

 dette var at tildele den folkelige opfindelsesevne altfor litet 

 spillerum. Det kan da være av interesse at minde om, at pro- 

 fessor Sten Konow senere endog har forøket tallet av de lang- 

 veisfra indkomne drag ved sin paavisning av hvorledes kong 

 Haralds haarløfte er av indisk oprindelse. Selvindlysende fore- 

 kommer og Moes utredninger sammesteds av Snefridsagnels 

 oprindelse av et keltisk sagn i forbindelse med eventyret om 

 Snehvid. At Moe nu har anvist vei for en kritisk behandling 

 av mange fortællinger i vor gamle historie, viser den omstæn- 

 dighet, at han saa snart fik efterfølgere : saaledes har professor 

 A. Bugge vandret i Moes spor. 



Fra sin far hadde Moe arvet det varme hjertelag for folket. 

 Det er ingen tilfældighet at den langt overveiende del av hans 

 produktion, som vi har set, nærmest er hvad man kalder popu- 

 lærvidenskap, d. v. s. tar sigte paa folkets oplysning. I den 

 populære fremstilling er det ikke bare indholdet som maa lægges 

 tilrette paa en anden maate end i den videnskabelige, det er fuldt 

 saa meget formen, uttryksmaaten og stilen det kommer an paa. 

 Alt paa skolen var Moe en mester i stilen ; alt da forstod han 

 at lægge stemning og poetisk farve over fremstillingen. „Stil 

 er personlighet", var en av hans yndlingssatser, og Moe var en 

 personlighet: hvad han foredrog med sin eiendommelige dype 

 røst, gav altid indtryk av at være hans personlige eiendom, hvor 

 lærd det end kunde være. Som sin fars søn hadde han en ut- 

 præget sans for de hjemlige, enkle og kraftige toner. Han op- 

 søkte med forkjærlighet ord av norsk malm, og kunde nok her 

 sommetider være litt tidlig ute. Som utgiver av eventyrene 

 ansaa han det for sin opgave at holde deres sprogform i over- 

 ensstemmelse med den voksende norskhetsfølelse. I Asbjørnsens 

 aand og efter hans uttrykkelige ønske avklædte han huldre- 

 eventyrene den romantiske smaks blomstrende snirklethet og 

 lot dialektformen gjennemføre i fortællingerne. 



Gjennem dette sit arbeide med eventyrene blev Moe naturlig 

 ført ind paa selve sprogspørsmaalet, slikt det arter sig i vort 



