33 



kvadratiske krystalform fra den regulært krystalliserende Spi- 

 nelgruppe RO • R 2 3 . Da desuten begge de to manganoksyder 

 ved behandling med fortyndet salpetersyre eller svovelsyre etter- 

 later uopløst mangansuperoksyd MnOo, mens toværdigt mangan 

 joniseres som manganosalt, og Christensen bekræfter at denne 

 spaltning foregaar ganske kvantitativ eiter ligningerne Mn 2 3 = 

 MnOo + MnO og Mn 3 4 = Mn0 2 + 2MnO, kunde der vel heri 

 søkes en støtte for de to manganoksyders karakter som salt- 

 agtige forbindelser av en mangansyrling. Dog viser Christensen 

 at de nævnle forhold ikke danner noget avgjørende bevis imot 

 manganoksydens konstitution som oksyd av 3-værdig mangan 

 analogt med Fe 2 3 , og han fremstiller til støtte for denne op- 

 fattelse en række manganisalte av eddiksyre, fosforsyre og arsen- 

 syre som viser meget paafaldende analogier med de tilsvarende 

 ferrisalte. De abnorme forhold som de to manganoksyder viser 

 i sammenligning med jernets oksyder forklarer Christensen da 

 som en mere labil likevegttilstand hos deres atomer paa grund 

 av manganets tilbøielighet til at vise tetravalens naar det ute- 

 lukkende skal forbinde sig med surstof. 



Sine undersøkelser over manganisaltene forfulgte Christensen 

 videre i et par arbeider av 1896 og 1900, og anvender her meget 

 arbeide paa at fremstille det av Mitscherlich nævnte manganalun. 

 De anstilte forsøk blev dog altid forgjæves. Det lykkedes vel at 

 faa krystalliserende dobbeltsulfater av mangani- og alkalimetal, 

 men det var ingen aluner; de var ikke oktaedriske og hadde 

 ikke alunernes krystalvandsindhold. Han viste dog, at dette laa 

 i at ialfald kalium- og ammonium-mangamalun vilde kunne 

 eksistere ved temperaturer under -^-30° C, men over denne 

 temperatur er de ubestandige og avgir sit krystalvand. Rubi- 

 diumalun forholder sig paa samme maate naar man kommer 

 op til almindelig stuetemperatur (18 — 20° C), mens sæsiumalun 

 er bestandig indtil bortimot + 40° C. 



At manganet altsaa virkelig kan beståa med trivalens eller 

 som 6-værdigt dobbeltatom analogt med jern og aluminium, hadde 

 Christensen saaledes vist. 



3 



