56 



Forsamlingen hædrel den avdødes minde ved at reise sig. 



8. Aall holdt et foredrag: Drømmens psykologiske 

 grundlag. 



Drømmebevisstheten er i hovedsaken særkjendt ved to ting. 

 Sjælslivet gaar fri av flere forstyrrende paavirkninger og kan 

 derfor optræ med større koncentration. Til gjengjæld falder nogen 

 væsentlige støtter for den normale bevissthet bort, noget som gjør at 

 tankerne blir mere fattig og fremforalt mere rotet. Da sansningslivet 

 for en væsentlig del trær ut av funktion, gjør utenverdenen sig 

 gjældende bare svakt og tilsløret; desto lettere har de instinkter 

 for at frigjøre sig som hviler paa bunden av den individuelle 

 personlighet. Forholdet aapenbarer sig i den saakaldte symboli- 

 serende drømmevirksomhet. Freud har med al sin ensidighet 

 fortjeneste av at ha rettet opmerksomheten paa dette vigtige 

 punkt. Man maa bare gi psykoanalysen en mere flersidig an- 

 vendelse end Freuds skole gjør. Drømmen lærer os om første- 

 gangsindtrykkenes overvegt i sjælen, en iagttagelse som noget 

 unøiagtig er blit tolket derhen, at man i drømme gjerne holder 

 sig til barndomsindtrykkene. Et særeget problem er det, om vi 

 i drømme har tydelige sansebilleder eller sansetanker. For lydens 

 vedkommende er det tvilsomt. Skal man i drømme realisere en 

 tydelig lyd forestilling, føler man sig tilskyndet til at synge eller 

 tale, noget som let fører til at drømmetilstanden sprænges og en 

 vaakner. Meget utpræget og rikt utviklet er derimot vore syns- 

 forestillinger. Men her trær det tydelig frem, hvor meget det 

 har at sige for vort tankeliv, at vi virkelig oplever sanseindtryk. 

 I søvne har vi jo ikke noget sanselig syn; det har mange slags 

 følger. Den optiske parallaxe falder bort. Hele systemet av 

 bevægelser i smaa vinkler og med ringe hastighet er kanske av 

 den grund fremmed for drømmesynet. Den samme naturlige 

 aarsak forklarer at forestillingen om jeget er saa vaklende i 

 drømme; og ikke anderledes vil det forholde sig med roten til 

 de kjendte forhindringsdrømme. For at utfolde fri spontan be- 

 vægelse, ja for bare at tænke os den med nogen magt, synes 

 det, som om vi maa ha utgangspunkt i et sanselig indtryk av 

 vor egen person. Det har vi ikke isøvne. Følgen er, at det 



