63 



maa antages at ha været et Ull-tempel, ikke er forbundet med 

 gudenavnet til adskillelse fra Torshov i samme sogn. Forf.s 

 regel (s. 231 f. [176)], at gudenavn sammensættes med ord som hof 

 og vangr kun naar det gjælder at adskille vedkommende offent- 

 lige kultsted fra andre gudsdyrkelsessteder indenfor et omraade 

 av mindst to kultsognes størrelse, synes ikke at kunne forlikes 

 med tabellen over hof-navne s. 86 [88]. Heller ikke forklarer forf. 

 hvorfor da Vang i Vang sogn (Hedemarken) og Vang som navn 

 paa det nuværende Romedal sogn begge er usammensatte. 



Kap. XIII — XIV. Ved behandlingen av navnet Disin sætter 

 forf. sig ut over den fra litteraturen kjendte mytologi. Efter 

 denne er jo diserne først og fremst fylgjer (i Viga-Glums saga 

 kap. 9 brukes dis og hamingja om samme væsen), den enkeltes 

 eller ættens skytsaander, og som saadanne raadende for liv og 

 dod, hvilket ogsaa er deres rolle, hvor de optrær som Odins 

 kampmøer. I virkeligheten tindes der i hele den gamle literatur, 

 som paa dette punkt er ganske rikholdig, ikke den mindste an- 

 tydning av at diserne — saaledes som forf. vil — har raadet 

 for jordens frugtbarhet. Hvad forf. anfører til støtte for at diserne 

 skulde være identiske med landvætterne („de underjordiske"), er 

 uten beviskraft for den gamle tid. Læren om diserne som frugt- 

 barhetsgudinder er av den mest indgripende betydning for hele 

 forfatterens kultsystem og synes at være blit til for dets skyld. 



S. 286 [209]. Den mytologiske tydning av fortællingen i 

 Halvdan svartes saga synes os dristig og litet sandsynlig. 

 Forf.s grund til at anta fortællingen for uhistorisk veier litet. 



Kap. XVIII. Forf.s opfatning av de 4 hedemarkske gaarde 

 Vin som „almenning, fællesplads" (s. 298 [216]) synes for en ikke 

 ringe del at skyldes paralleler med de østlandske Akr-navne, 

 men er ikke overbevisende. Det forhold, at andre gaarde paa 

 •vin synes utskilte fra dem, henpeker ikke paa at de har været 

 fælles møtesteder, men tyder meget mere — sammen med den 

 centrale beliggenhet — paa at de har været de betydeligste eller 

 ældste vin-gaauåe i sine sogne. I samme retning ligger da for- 

 klaringen av at disse gaardnavn mangler et distinktivt forled. 



