77 



I det hele magtet Bang likesaa litt som de fleste av vore 

 andre historikere at gi noget større bidrag til den almeneuro- 

 pæiske historie. Han var ogsaa en altfor national mand til helt 

 at kunne vie sig til den. Hans egentlige indsats kom til at 

 ligge indenfor den nationale kirke- og kulturhistorie. En anden 

 sak er at hans almenkirkehistoriske studier ikke blev uten betyd- 

 ning ogsaa for den. De efterlot hos ham en sterk bevissthet 

 om at ogsaa vor nationale historie maatte studeres i nærmere 

 sammenhæng med den europæiske end det tidligere var gjort. 

 Og det førte ham ogsaa ind paa specielle omraader hvor han 

 mente at en slik sammenhæng nærmere lot sig paavise. Jeg 

 sigter især til hans studier over sibyllinlitteraturen og de spor 

 den har avsat i vor gammelnorske folketro og digtning — studier 

 som hører til de mest opsigtvækkende som Bang har været 

 inde paa. Jeg minder bare om hans bekjendte foredrag om 

 „Vøluspaa og de sibyllinske orakler", som han holdt her i 

 Videnskapsselskapet i 1879, samstundes med at Sophus Bugge 

 for første gang fremsatte lignende tanker om vor gamle myte- 

 digtnings sammenhæng med europæiske aandsstrømninger. For 

 Bangs vedkommende blev dette streiftog ind paa den sammen- 

 lignende myteforsknings omraade vistnok likesaa kortvarig som 

 det var tilfældig foranlediget; kun et par mindre betydelige 

 smaaavhandlinger fra den følgende tid røber nogen fortsat syssel- 

 sættelse med emnet. Men selve interessen for vore gamle folke- 

 minder, særlig de religiøse, forlot ham ikke, hvad der siden 

 næmere vil bli berørt. 



Imidlertid var Bang ogsaa en altfor kirkelig interessert 

 mand til at bli staaende ved disse for den norske kirkes nutidsliv 

 fjernereliggende studier. Han lokkedes av mere kirkelig aktuelle 

 nationale historieopgaver. Blandt dem gaves der i den tid da 

 Bang først traadte frem som historiker, neppe nogen mere aktuel 

 end den at levere en videnskabelig skildring av Hans Nielsen 

 Hauge. Han var jo under den nationale og kirkelige vækkelse 

 i den første halvdel av forrige aarhundrede blit noget av en 

 norsk helgen, hvem alle derfor var interessert i at ha paa sin 

 side. Men om vurderingen av ham var der ikke fuld enighet. 



