99 



trone. Christian Frederik kom til Norge i 1813 med haap onl 

 at begivenheterne skulde skyte Carl Johan tilside og i stedet 

 aapne ham selv som hertug av Holstein ulsigt til at bli svensk 

 tronfølger og saaledes at ende med at forene alle de tre nordiske 

 kongeriker. Men foreløbig saa han sin opgave i at styrke det 

 norske folks hengivenhet for det regjerende kongehus. I juli 

 1813 tilbød grev Herman Wedel Jarlsberg ham sin medvirkning 

 „saalænge der var liv i ham", hvis prinsen vilde erklære Norge 

 uavhængig; men tilbudet blev ikke mottat, skjønt prinsen i de- 

 cember hadde saadanne planer. Greven reiste derefter til Jyl- 

 land for at skaffe korn til Norge og kom først hjem i mars 

 1814, til samme tid som prinsen gjennem grev Schmettow son- 

 deret stemningen for sig i Sverige og bød sig selv frem som 

 holsteinsk prins og eventuel tronfølger efter Carl XIII, som til- 

 hørte samme hus. Dette var tanker som ikke forlot ham under 

 riksforsamlingen paa Eidsvold, og som laa bak den brochure 

 han lot Chr. M. Falsen skrive i juni. I samme maaned skrev 

 Christian Frederik til prins Frederik av Hessen at han i og med 

 kampen for Norge saa en kamp for huset Holstein, og at han 

 gjerne ønsket at se hertugen av Holstein-Beck (Christian IX's 

 far) ved sin side for at dele faren og æren med ham. Like- 

 som Christian Frederik i juni søkte at vinde englænderen Morier 

 for tanken om en føderativ alliance med Sverige og, likeledes i 

 juni, vilde la Aall og Christie bringe det samme frem for den 

 engelske regjering, drøftet han i juli lignende planer med rus- 

 seren Orloff angaaende et norsk vicekongedømme i likhet med 

 det som i 1815 blev indført av keiser Alexander I i Polen. 

 Christian Frederik ønsket selv at kunne bli i Norge som admi- 

 nistrationens leder. Men med Orloffs avreise forsvandt denne 

 form for vicekongedømmet og dermed alt haap om restitution 

 for huset Holstein. Under det overordentlige storting var to 

 russere tilstede i Norge, Ivvan Brunet i Kristiania og Paul 

 Suchtelen paa Fredrikshald; men deres nærværelse har været 

 litet paaagtet i norske og svenske kilder. Begge maa de nær- 

 mest ha været velvillige mot vort fædreland og ha staat paa 



