1915] CHRISTIAN FREDERIK OG VALGENE 5 



om den kommende Tid, om den Trældom, vi vil føre over os 

 og vore Børn og Børneborn, i fald vi nu ikke gjorde og under- 

 kastede os Alt for Norges Frihed og Ære. 



Med Mod og Enighed og Haab paa Gud besidder det kjække 

 Norske Folk Kraft nok til at modstaa en Fiende, der ikke strider 

 af Fædrelandsfølelse, men eiter et erobringssygt Magtbud. Vi 

 har en Fyrste iblandt os, der forstaar at styre og lede Alt med 

 overskuende Forstand, sjelden Klogskab og Fasthed, og som 

 høit ærer og elsker Norges Folk. Han vil ikke forlade det, og 

 vi ville ligesaa lidet forlade ham. I en standhaftig og tillidsfuld 

 Forening med og under ham skal Norges Ære og LJafhængighed 

 vorde beskjærmet og vi omsider vinde Fredens ærefulde Frugter 

 og Fredens Velsignelser. Lad os, mine Brødre! baade ved privat 

 og offentlig Tale i Menigmands Hjerter og især i Nødens og 

 Mangelens Dage styrke Modet og Kraften, ved at oplive og be- 

 fæste den Tro paa Forsynet, at vi under dets almægtige Bistand 

 visseligen skal beståa i Ærens tunge Kamp, fuldende Striden fol- 

 den gode og retfærdige Sag og derefter nyde Seirens og Fredens 

 Frugter." 



Det, som skulde ske, og hvortil Biskop Bech sigtede i dette 

 Brev, at det snart skulde blive bekjendt, var det, som Prinsen 

 selv har angivet i sin Dagbog for 30te Januar, at han ikke op- 

 gav sin Arveret og vilde antage Kongenavn. Men dette kom i 

 de følgende Dage yderligere til at modificeres paa forskjellig Vis. 

 Under Opholdet i Trondhjem modnedes hos Prinsen ydeiligere 

 Villigheden til at opgive Enevoldsmagten. Han blev i denne By 

 gjort bekjendt med en Adresse, som var forfattet av Byskriver 

 Carl Falsen og undertegnet med 58 Navne, og i hvilken der 

 til ham rettedes en Anmodning om at lade Folkets Deputerede 

 udarbeide en Statsforfatning. I denne Adresse tales ikke om 

 Prinsens Arveret Men det kan dog se ud, som om det deri 

 forudsattes, at han skulde vedblive som Rigets Styrer. For 

 øviigt er det sikkert, at der under Opholdet i Trondhjem ogsaa 

 er talt om Arveretten inden Prinsens nærmeste Kreds, uden at 

 der dog vides noget om, at denne Drøftelse har sat et endeligt 



