YNGVAR NIELSEN [No. 1 



Resultat. Alt stod forsaavidt fremdeles uafgjort i Paavente af 

 en senere Overlægning efter Prinsens Tilbagekomst søndenfjelds 



Først, da Prinsen atter befandt sig paa Eidsvold Værk, blev 

 baade Arveretten og Forfatningsspørgsmaalet optaget og bragt 

 til fuld Klarhed. Prinsen ønskede Tilslutning af Mænd med 

 Kjendskab til de Tanker og Stemninger, som raadede mellem 

 Folket, og derfor satte ban nu Stevne paa Eidsvold Værk med 

 en Række fremskudte Personligheder, som boede i Christiania 

 eller i denne Bys nærmeste Omegn. Dette blev det andet 

 Eidsvoldsmøde, der saa i Historien gaar under Navn af Notabel- 

 mødet, en i flere Henseender træffende Benævnelse, laant fra 

 Tiden før den franske Revolution (1788), som i 1859 blev givet 

 i et Foredrag her i Videnskabsselskabet af Professor Ludvig 

 Kr. Daa. Mødet var kun en privat Sammenkomst. Men det 

 fik dog en blivende Betydning af lang Rækkevidde, som Ud- 

 gangspunktet for de paafølgende Begivenheder. Det private 

 Notabelmøde lagde den første Grundvold for Norges paafølgende 

 historiske Udvikling gjennem hundrede Aar. 



Om Notabelmødet er der bevaret mange paalidelige, om 

 end ikke i Detaljerne helt overensstemmende Beretninger, og der 

 hersker i det hele tåget Klarhed baade over Deltagerne og over 

 Forhandlingerne. Som den bedste af alle Kilder maa regnes den 

 Beretning, Prinsen selv, umiddelbart efter Mødet, nedskrev i sin 

 Dagbog 16de Februar. Dernæst følger, hvad Carsten Anker 

 under 16de og 17de Februar nedskrev i to Breve, som han sendte til 

 Biskop Bugge i Trondhjem. Ubetydelig yngre er de Beretninger, 

 som Professor Hersleb og Professor Platou nogle Dage senere 

 nedskrev i Breve og Dagboger. Den første for Offentligheden 

 bestemte Meddelelse fremkom i 1817. Denne siges at være for- 

 fattet paa Grundlag „af et Manuskript af en velunderrettet Mand, 

 som selv har tåget Del i Begivenhederne". Forfatterens Navn 

 er ikke opgivet. Men det har været antaget, at det er den be- 

 kjendte Medarbeider i det Falsenske Grundlovsudkast, Lektor 

 Adler, altsaa en Mand, som havde den bedste Adgang til at 

 skaffe sig Kjendskab til det, som er foregaaet, og som fremdeles 

 i 1817 befandt sig mellem Prinsens Omgivelser. Denne Beret- 



