1915] CHRISTIAN FREDERIK OG VALGENE 17 



Rækkevidde: „Med denne Ed hoede han at kunne lukke Øinene 

 paa Enhver, der vilde se ham i Kortet, og binde Munden paa 

 Enhver, der vovede at betvivle, at det var hans Hensigt, at 

 gjøre Nordmændene til et uafhængigt Folk; og med denne af 

 Prins Christian Frederik bef ålede Ed blev Hænderne bundne 

 paa det frie norske Folk, da det ved sine Repræsentanter skulde 

 udøve sine Rettigheder og bestemme sin Skjæbne. Denne Ed 

 blev Terroristernes Vaaben, Sværmernes Løsen og Hierarchernes 

 Skrækkebillede, og ve den, der tvivlede paa dens Egenskaber og 

 vovede at ytre sin Tvivl." Blom var en af dem, som led under 

 disse Forhold, og hans Vidnesbyrd lader sig ikke uden videre 

 skyde tilside. 



De første Valg til Rigsforsamlingen foregik 25de Februar. 

 Alle var afsluttet inden Udgangen af Marts. De sidste Amter, 

 hvis Valgmænd samledes til Repræsentantvalg, var Buskerud, 

 Nordre Bergenhus og Romsdal. Disse valgte alle 30te Marts. 

 Af Byerne kom Christiania, som allerede 25de Februar havde 

 faaet sine Valgmænd, sidst med Repræsentantvalg (15de Marts). 

 Som bekjendt var der ikke Tid til at faa afholdt Valg i de to 

 nordlige Amter, Nordland og Finmarken, som saaledes blev uden 

 Repræsentation paa Eidsvoldsforsamlingen. I de øvrige Amter 

 blev der ialt stemt i 275 Præstegjæld. Disse Menigheder ind- 

 befattede saaledes Massen af Urvælgerne, dem, til hvem Prins- 

 regentens Henvendelse var udgaaet. Dertil kom endnu 20 Kjøb- 

 stæder og 18 vælgende Militærafdelinger. Af disse tåges her 

 de 275 Landspræstegjæld først. I dem var det Præsterne, som 

 indtog den ledende Stilling ved Valget, og her har man utvivl- 

 somt Prøver paa Tidens geistlige Veltalenhed. Det er til dem, 

 P. G. Blom maa sigte ved sit Udtryk „Hierarcherne", og det er 

 vistnok saa, at her har de fire Biskoper, Bech, Sørenssen, Brun 

 og Bugge ydet megen Veiledning. Regenten lagde aabenbart megen 

 Vægt paa Biskopernes Medvirkning. Bech var med fra Begyn- 

 delsen af, Bugge og Sørenssen blev oftere tilkaldt, og Brun, denne 

 store, geistlige Høvdingeskikkelse, blev en af de bedste Støtter 

 for hans Sag. Biskopernes politiske Indgriben var et af de 

 iøinefaldende Momenter ved Begivenhederne i 1814, og den har 



Vid.-Selsk. Forh. 19 15. No. 1. 2 



