1915] CHRISTIAN FREDERIK OG VALGENE 21 



en Adresse, som i Modsætning til de netop nævnte udmærkede 

 sig ved sin ikke-Iyriske Tone. 



Adresserne fra Februar og Marts 1814 giver ikke Oplys- 

 ninger, som med haarfin Nøiagtighed statistisk lader sig henføre 

 under bestemte Grupper. Men de vil til alle Tider blive staaende 

 som et umiskjendeligt Udtryk for det, som var det norske Folks 

 virkelige Stemning. Prinsen havde appelleret til Folket, til Væl- 

 gerne, og han havde faaet et Svar, hvoraf Ingen kunde tåge 

 Feil. Overalt lød Stemmerne paa et selvstændigt Norge, og en 

 dybtfølt Harme og Sorg trængte sig frem over den Maade, 

 hvorpaa Norge var skilt fra Danmark. Men saa fandt man sin 

 Trøst i Tronfølgerens Nærværelse og saa i ham Landets til- 

 kommende Styrer. Der gaar en monarkisk Stemning gjennem 

 det Hele, og paa den hviler Alt. Det var den norske Kongs- 

 tanke, som Regenten her havdé kaldt tillive, og den samlede 

 Folket om ham. I det Øieblik, da Norge skulde skilles fra 

 Danmark, kom der vemodige Tanker frem, og Adresserne. fra 

 1814 er et Minde derom, som ikke maa sættes ud af Betragtning. 

 De raadende Følelser blev for en overveiende Del sat i Pennen 

 af Præsterne; men selv om de af disse blev malet med stærke 

 Farver, var de ikke derfor opkonstrueret, og den, som vil give 

 et paalideligt Billede af Stemningen hos det norske Folk ved 

 Skilsmissen fra Danmark, maa ogsaa bygge paa Adresserne. 

 Hvor megen Andel end Præster, Biskoper og Amtmænd kan 

 have havt i disses Udformning, saa er de i sin Realitet sande 

 og korrekte, og Begeistringen over Christianer og Frederiker er 

 ligesaa varm som over Haralder og Haakoner. Al Mislyd var 

 holdt borte og fik ikke komme til Orde. Derfor var det natur- 

 ligt, at mange af disse Adresser, som gav Udtryk for og bares 

 af den nationale norske Kongstanke, maatte blive en Støtte for 

 den Trone, Regenten ønskede at reise i Norge. Vi har et 

 Exempel herpaa i Adressen fra Christiansand, der formodentlig 

 nærmest er et Værk af Stiftamtmand de Schouboe og Biskop 

 Sørenssen, og som det overdroges Byens tvende Deputerede. 

 Nicolai Wergeland og 0. LI. Mørch at overbringe: „Med ligesaa 

 underdanig som inderlig Taknemmelighed og Hengivenhed er- 



