YNGVAR NIELSEN [No. 



Som Helhed betragtet er Adresserne ikke til at tåge Feil 

 af. De var et eneste Votum for Norge som konstitutionelt 

 Kongedømme med Christian Frederik, den Odelsbaarne til 

 Tronen, som Konge, han hvem Folket skyldte stor Taknemme- 

 lighed, fordi han havde kaldt det til Handling. Disse Adresser 

 fra Landdistrikterne var ikke ført i Pennen af Bønder, men de 

 gav ligefuldt Udtryk for, hvad disse mente. De var bestemte 

 Svar paa Regentens Spørgsmaal og lovede at opretholde Selv- 

 stændigheden og dernæst at gaa med paa at give Norge en 

 Grundlov og fastsætte dets Regjeringsform, dets monarkiske 

 Regjeringsform. Om en republikansk Regjeringsform var ikke 

 Tale, ligesaa lidt som der kunde tænkes paa at opretholde 

 Enevælden. Begge Muligheder laa udenfor Bemyndigelsen. 

 Kun to Adresser optrak videre Grænser og gav de Valgte en 

 mere ubegrænset Fuldmagt til at bestemme om alle Spørgsmaal; 

 det var Adresserne fra Jarlsberg Grevskab og fra Bratsberg Amt. 

 Alene disse Repræsentanter kom til at staa helt frit. Mange 

 Adresser giver desuden endnu Svar paa et andet Spørgsmaal, 

 nemlig om de Følelser, som Skilsmissen fra Danmark vakte hos 

 Folket, og disse Svar er afgivet under det friske, umiddelbare 

 Indtryk af Freden af 14de Januar. For Eftertiden vil de være 

 et Dokument af stort historisk Værd gjennem det Vidnesbyrd, de 

 aflægger om Forholdet til Broderfolket, egnet til at fjerne mange 

 Misforstaaelser, som siden kom i Gang. Vi faar se, hvorledes 

 det hele Dynasti med dets lange Række af Christianer og Fre- 

 deriker betragtedes af Nordmændene i 1814, og vi maa sande 

 Bloms Ord, at Regenten med Held havde henvist til sin Ned- 

 stamning fra det hidtil herskende Dynasti, det, som i enkelte 

 Adresser nævnes som det, der havde 400 Aar bag sig paa 

 Norges Trone. Det er som Regel til dette, der henvises. En 

 enkelt Gang bliver Regenten kaldt Skjoldungen. Men den 

 nationalhistoriske, patriotiske Fraseologi har ogsaa begyndt at 

 trænge sig frem, og der tales enkelte Gange om Haralds og 

 Haakons Krone og om Sverres Scepter, hvorimod Olavs Konge- 

 navn ikke forekommer, maaske stængt ude af Rationalismens 

 Uvilje mod den katolske Helgenkonge. 



