6 OSCAR ALBERT JOHNSEN [No. 2 



til at opgjøre os en bestemtere mening om drapets forhistorie og 

 specielt om arten av de forhandlinger, som gik forut, og som 

 almuen omtaler i sin før nævnte skrivelse til raadet og borgerne 

 i Bergen. Dokumentet er et brev fra kanniken Jens Ol son til 

 Eske Bille, dateret 4. dag paaske 1537, egenhændig skrevet, 

 undertegnet og forseglet av Jens Olson selv. Vi hitsætter brevet 

 i dets helhet eiter originalen i det danske riksarkiv 1 . 



Original paa papir med segl i DRA Privatarkiver: 



Eske Billes Arkiv Ila, Litr. J. 



Jvfr. Hist. tidsskrift, 1. r. 3. b., s. 335 flg.. 



Myn ydmyghe helsen och tieniste eders herredøme altid til- 

 forne met vor herre GhWsto Jesu. Kære her Eske Bille 2 , gifver 

 jegh eders strenghedh kerlegen tilkenne, at megh afh mange 

 hafver veridh tilkennegifvidh, hvorledes at jegh er umsagd paa 

 mit lifh afh her Vincentii Lungis, hves siel Gud glede, slectinge, 

 venner och tienere, fordi at jegh skulde verit met y de handel, 

 sum skede siden jeg kom af Opslogh, och skulde vere voldende 

 y hans død met the andre myn her erkebyspens raadgifvere, 

 saa bekenner jegh for Gud och hver erlig mand, at jegh alder 

 var y raad eller daad met myn her erkebyspen, at han treddhe 

 høgborne fyrsthe, vor allernadegiste herre, unge koning Chri- 

 stiern fraa efter den handel, som jeg handlet y Opslogh, och 

 ingen skal meg thet paa bevise, at jegh nogen anden koning 

 samtycht hafver siden jeg kom af Opslogh en Hans Naade, och 

 hafver jeg for Hans Naadis Kong: Maiest: skuld verit skeldit 

 for eyn forreder afh Goute Tareld/2 och hans anhengere, hvicket 

 erlige men megh beståa skulle. Item, kære herre, dhersum 



1 Brevet er ikke tidligere trykt; men L. Daae har kjendt det og citerer 

 nogle linjer derav i sin avhandling om Fru Inger til Østraat m. v., 

 Hist. Tidsskr. I, 3, s. 336. 



2 Eske Bille (o. 1480— 1552), siden 1529 lensmand paa Bergenhus, blev paa 

 reise til Trondhjem ved juletid 1535 tåget tilfange av erkebispens folk 

 og holdtes i nogen tid fængslet paa Tuterøens kloster, virkede efter løs- 

 ladelsen med stor kraft for Kristian IIFs sak, men forlot Norge efter 

 erkebispens flugt i april 1537 og blev senere (1547) dansk rikshofmester. 



