1915] OM TABU OG TOTEM 



tanter for det primære menneske. Man har nemlig ikke fundet utvil- 

 somt diluviale Pygmæer 1 , og de nulevende staar i anthropologisk 

 henseende paa et høiere udviklingstrin end de diluviale Evropæere. 

 At Pygmæerne ikke kan være primære mennesker, fremgaar for- 

 øvrigt efter min opfatning allerede deraf, at ingen ai dem, efter 

 hvad der anføres, har hevaret sit oprindelige sprog, men istedet 

 antaget de omboende stammers, og vel at mærke i antikke ud- 

 viklingsstadier, som disse sidste forlængst har overvundet 2 , et 

 forhold, der forudsætter en gammel kulturpaavirkning af saa stor 

 styrke, at den vistnok ikke kan tænkes uden i forbindelse med 

 krydsning og raceforskyvning. 



Jeg mener, at man ogsaa i fremtiden forgjæves vil søge 

 efter det primære menneske. Jeg antager nemlig, at dette ikke 

 existerer og aldrig har existeret. Efter nutidens kjendskab til 

 fossile menneskeracer maa det vistnok antages, at der til for- 

 skjellige tider, maaske allerede et stykke tilbage i tertiærtiden, 

 er fremtraadt menneskearter i fjernt fra hinanden liggende egne; 

 og af disse arter er formentlig nogle allerede tidligt uddøde, 

 andre har krydset sig med hverandre og er bleven stamforældre 

 til de nulevende menneskearter. 



De anthropoide abearter maa vistnok ansees som sidegrene, 

 der er skudt ud fra stammen, før den menneskelige artskonfluents 

 begyndte. 



Udviklingen af hele den dyreslægt, til hvilken ogsaa menneske- 

 arterne hører, maa have omspændt et uhyre tidsrum ; og de ældste 

 arkæologiske spor efter mennesker maa sikkert tilhøre dette tids- 

 rums sidste fase. Til nogen mutation under denne fase har vi 

 ialtfald intet kjendskab, og vi maa vel derfor antage, at der har 

 fundet en jevn udvikling sted. 



Man kan saaledes med en vis ret tale om primitive menneske- 

 racer, men nogen enkelt primær menneskerace har efter min me- 

 ning aldrig existeret. 



1 Se Schalbe: "Studien zur Vorgeschichte des Menschen", Sonderheft 

 zu Zeitschrift fur Morphologie und Anthropologie 1906, s. 39 f. 



2 Saa paastaaes ialtfald at være tilfælde med de af Malayerne betvungne 

 Pygmæer. 



